Постанова

Іменем України

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 521/1809/15-ц

провадження № 61-1242 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року у складі судді Жуган Л. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 2 грудня 2015 року у складі суддів: Процик М. В., Сєвєрової Є. С., Дрішлюка А. І.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання його батьком малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовна заява мотивована тим, що з 6 серпня 2010 року по 26 лютого 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 року народила двох синів - ОСОБА_8 та ОСОБА_7. В актових записах про народження дітей № № 40, 41 від 5 травня 2011 року та свідоцтвах про їх народження батьком вказано ОСОБА_9, з яким позивач на той час проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 8 липня 2014 року виключено запис про ОСОБА_9, як про батька дітей.

Виходячи із часового проміжку дати народження дітей та дати розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_5, вважає, що саме відповідач є батьком її дітей, тому просила на підставі статті 128 СК України визнати ОСОБА_5 батьком дітей.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5 батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем було доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували висновки експерта судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 30 квітня 2015 року № 46.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 грудня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_5, подана його представником ОСОБА_6, відхилена, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що батьківство ОСОБА_5 було доведено висновком експерта, при цьому будь-які відповідні та належні докази, що могли б викликати сумніви щодо неправильності, недостовірності висновку експерта, відповідачем не надано; також судом враховано, що діти ОСОБА_8 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, народились менше ніж через два місяці після розірвання шлюбу позивача з відповідачем, що також підтверджує батьківство останнього.

У грудні 2015 року ОСОБА_5, в особі його представника ОСОБА_6, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не є батьком дітей. Висновок експерта судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 30 квітня 2015 року № 46 містить припущення та викликає сумніви щодо його правильності, а тому не може бути покладений в основу судового рішення. Інших доказів на підтвердження того, що він є батьком дітей, позивач не надала. Крім того, вказував на те, що він заявляв клопотання про проведення повторної експертизи, однак у задоволенні вказаного клопотання йому було відмовлено. Також зазначав, що апеляційний суд не перевірив всіх доводів його апеляційної скарги.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 серпня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який було розірвано 26 лютого 2011 року.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплодарського міського управління юстиції Одеської області на підставі актових записів № № 40, 41 від 5 травня 2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у позивачки народились двоє синів - ОСОБА_8 та ОСОБА_7. Батьком дітей вказано ОСОБА_10 Дітям було надано прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_3», та по батькові «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Рішенням Теплодарського районного суду Одеської області від 8 липня 2014 року виключено із вказаних актових записів та свідоцтв про народження запис про ОСОБА_11, як батька дітей.

6 вересня 2014 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було зареєстровано шлюб.

2 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області повторно були видані свідоцтва про народження, згідно з якими батьком дітей вказано ОСОБА_13, дітям присвоєно прізвище «ІНФОРМАЦІЯ_4» і по батькові - «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Згідно з висновком експерта судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 30 квітня 2015 року № 46, проведеної комунальною установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_5 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, народжених громадянкою ОСОБА_4 з ймовірністю 99,9999 %, таким чином, батьківство практично доведене.

Відповідно до частини першої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно з частиною четвертою статті 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У пункті четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3, «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині третій статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо:

- дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 СК України);

- у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (частина перша статті 135 СК України);

- батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (частина друга статті 135 СК України).

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно зі свідоцтвами про народження дітей, виданих повторно 2 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, на підставі відповідних актових записів № № 40, 41, батьком зазначено ОСОБА_13

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не дослідив актові записи № № 40, 41 про народження дітей, на підставі яких були видані свідоцтва про народження дітей, не перевірив і не встановив, на якій підставі у Книзі реєстрації народження до відповідних свідоцтв про народження було включено інформацію щодо ОСОБА_13 як батька дітей, чи за заявою ОСОБА_13, чиза вказівкою матері на підставі статті 135 СК України.

Для вирішення даної справи значення має, чи вчинено запис про батька дітей відповідно до частини першої статті 135 СК України, оскільки в протилежному випадку суд не мав права приймати позов про визнання батьківства до розгляду згідно з частиною четвертою статті 128 СК України.

Крім того, судом не враховано, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (пункт шостий постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції зазначених недоліків не усунув, не перевірив доводів апеляційної скарги та не зазначив мотиви відхилення апеляційної скарги, не дослідив підстави внесення відомостей про ОСОБА_13 як батька дітей до свідоцтв про народження, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи і вирішення питання щодо прийнятності позову ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 батьком дітей.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 2 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк