АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1100/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Шиповича В.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину, -

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» ( далі- ПАТ «ОТП Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-SМЕF00/004/2008. На підставі вказаного кредитного договору, а також кредитних заявок від 18 січня 2008 року та 25 лютого 2008 року банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 30 000 доларів США.

Відповідач, в свою чергу, зобовязалась прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені у договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом. Згідно п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється ОСОБА_1 щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку платежів.

У забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 18 січня 2008 року було укладено договір поруки №SR-SМЕF00/004/2008, згідно якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором від 18 січня 2008 року.

ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 01 березня 2016 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 15852,04 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 429507 гривень 85 копійок та за процентами в сумі 4544,33 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 123127 гривень 71 копійку. Разом заборгованість складає 552635 гривень 56 копійок.

На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно вказану заборгованість з відповідачів , а також судові витрати в розмірі 8289 гривень 53 копійок.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» зазначала, що при укладанні вказаного договору Банк не надав їй інформацію передбачену ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», умови щодо зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку є дискримінаційними, банку надано право розкриття банківської таємниці у власних комерційних інтересах на що позивач згоди не давала, банк надає собі право безпідставно витребувати гроші шляхом зміни розмірів тарифів повязаних з обслуговуванням кредиту та плаваючої ставки ФІДР.

Тому вважає, що вона була введена в оману, не мала волі на укладення оспорюваного договору, який протирічить закону, на підставі чого просила визнати недійсним кредитний договір.

В подальшому ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги уточнила, обґрунтовуючи свої вимоги зазначала, що пунктом 4.1.1. кредитного договору передбачена сплата пені у розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також під час укладення кредитного договору банком було порушено статті 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», статтю 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також правила нормативних актів, які регулюють банківську діяльність.

В оскаржуваному кредитному договорі та додатках до нього відсутні відомості щодо детального розпису сукупної вартості кредиту та умови передбачені пунктами 3.2., 3.4. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Не вказано розрахунок орієнтовної вартості кредиту, а графік погашення заборгованості неодноразово змінювався та є незрозумілим для споживача. Тобто відсутня така істотна умова договору, як ціна.

Відповідно до розділу 5 кредитного договору, комісія банку за оформлення справи з відкриття кредитного рахунку становить 2% від розміру кредиту, що суперечить статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Також банк, зловживаючи довірою позичальника, безпідставно отримав 9 275,58 грн. із призначенням - комісія за зміну умов кредитного договору без податку на додану вартість згідно тарифів банку та умов кредитного договору від 18 січня 2008 року.

ОСОБА_1 була вимушена укласти додатковий договір від 27 грудня 2011 року № 11 до оспорюваного кредитного договору, продати свою квартиру, на виручені кошти придбати дешевше житло, а різницю у сумі 10 000 доларів США сплатити банку для погашення кредиту.

Банк всупереч статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не надав відповідачу інформації в письмовій формі про всі можливі схеми погашення кредиту, що призвело до порушення прав позичальника, введення споживача в оману щодо реальної відсоткової ставки, отримання значно меншої суми в гривневому еквіваленті ніж передбачено договором, втрати значної суми коштів у зв'язку із обміном доларів США на міжбанківському валютному ринку за курсом нижчим, ніж встановлено Національним банком України.

Вказувала, що банк отримав від неї за період з 2008 по 2014 рік 35 193,45 доларів США, без врахування комісій, що більш ніж вдвічі перевищує отриманий кредит у розмірі 15 000 доларів США.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним кредитний договір від 18 січня 2008 року, укладений між нею та ПАТ «ОТП Банк» і застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 10 жовтня 2017 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року, що виникла станом на 01 березня 2016 року в сумі 17 884,91 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 14 047,93 доларів США та заборгованості по процентам у сумі 3 836,98 доларів США.

У решті позову ПАТ «ОТП Банк» відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили вище вказане судове рішення до суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду апеляційної скарги по суті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяви про закриття апеляційного провадження у звязку з відмовою від апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. За відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Згідно з ч.5 ст. 364 ЦПК України у разі закриття апеляційного провадження у зв'язку з відмовою від апеляційної скарги на судове рішення повторне оскарження цього рішення особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Таким чином, відмова ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від поданих апеляційних скарг є їхнім беззаперечним процесуальним правом яким вони вільно розпоряджаться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе прийняти відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від апеляційних скарг та закрити апеляційне провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 362, 364 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Прийняти відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від апеляційних скарг на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину.

Апеляційне провадження у справі - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 1 листопада 2018 року.

Судді