Справа № 367/7822/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог відповідно до п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яку зареєстровано відділом документообігу суду 16 листопада 2017 року.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов'язок, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, зазначена позовна заява, яка подана до суду до набрання чинності змін до Кодексу, внесених Законом № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, тобто до 15.12.2017 року, містить ряд порушень вимог Цивільного процесуального кодексу України, які діяли до набрання чинності нині діючою редакцією Кодексу, а саме: в порушення вимог статей 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) позивачем не зазначено ціну позову, яка визначається сукупністю всіх аліментних виплат, але не більше ніж за шість місяців, ураховуючи те, що складову предмету спору становлять вимоги про стягнення аліментів.

Крім того, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем на підтвердження викладених у позовній заяві обставин не надано висновку Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, яка наділена повноваженнями вивчення та визначення доцільності позбавлення особи батьківських прав, що є обов'язковим для даної категорії справ згідно вимог Сімейного кодексу України та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Крім того, як убачається із змісту позовної заяви, предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% частини від усіх видів та джерел його доходів.

Разом з тим, позивачем не наведено правового обґрунтування в частині стягнення аліментів у вищевказаному розмірі, тобто у відсотковому співвідношенні до заробітку (доходу) відповідача, що не передбачено чинним Сімейним кодексом України, не зазначивши при цьому норми законодавства України, що визначають такий вид стягнення, та його розрахунок, враховуючи, що діючим законодавством чітко встановлено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від доходу відповідача.

Таким чином, згідно положення п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), встановивши, що позовну заяву, скеровану до суду 16 листопада 2017 року, подано з порушенням вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності нині діючою редакцією Кодексу, суд може залишити досліджувану позовну заяву без руху за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, тому перевіривши дотримання поданої заяви нині діючим вимогам процесуального законодавства, судом встановлено ряд порушень останнього, що має бути усунуто позивачем у порядку та строки встановлені даною ухвалою суду.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положення ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Так, відповідно до п. 2, 3, 4, 6, 8, 10 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, яка визначається сукупністю всіх виплат по аліментам, але не більше ніж за шість місяців; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язків досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, зміст позовної заяви не містить даних реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта позивача та аналогічні дані відповідача, якщо такі відомі позивачу, а також відсутнє визначення позивачем ціни позову, яка має бути визначена сукупністю всіх виплат по аліментам, але не більше ніж за шість місяців, - що є вимогою п. 3 ч. 3 ст. 175 та п. 3 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, як зазначено вище, позивачем має бути уточнено предмет спору в частині розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, що відповідно до вимог Сімейного кодексу України має бути визначено у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу відповідача, тобто позивачем має бути уточнено спосіб захисту порушеного права, відповідно до діючого законодавства України.

Крім того, в матеріалах позовної заяви відсутні відомості щодо вжиття позивачем будь-яких заходів досудового урегулювання спору із відповідачем, передбаченого Сімейним кодексом України в межах правовідносин щодо матеріального утримання батьками малолітніх та неповнолітніх дітей.

Крім того, у матеріалах заяви відсутнє підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, позивачем на підтвердження обставин, викладених у змісті позовної заяви, та на підтвердження підстав звернення з даним позовом до суду, не долучено до заяви довідку з місця проживання позивача (довідку Форми № 3), яка містить дані щодо місця проживання неповнолітньої дитини разом із позивачем та є, відповідно, підтвердженням перебування дитини на утриманні позивача.

Крім того, як зауважено вище, позивачем на підтвердження викладених у позовній заяві обставин справи не долучено до матеріалів заяви належним чином завіреної копії висновку Служби у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, яка наділена повноваженнями вивчення та визначення доцільності позбавлення особи батьківських прав, що є обов'язковим для даної категорії справ згідно вимог Сімейного кодексу України та роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Крім того, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Разом з тим, в порушення вищенаведених норм процесуального законодавства України до матеріалів поданої позовної заяви долучено копії документів, які не містять ознаки їх належного засвідчення у порядку, встановленому чинним законодавством України, ураховуючи відсутність законодавчо встановленого права фізичної особи, в тому числі позивача, на посвідчення копій документів.

Таким чином, позивачем має бути долучено до матеріалів позовної заяви документи відповідно до переліку, зазначеного у позовній заяві, з урахуванням вищенаведених недоліків, вказаних судом, в оригіналах або у копіях, засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством України, із зазначенням про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких долучено/має бути долучено до позовної заяви.

Згідно положення ч. 4 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Однак, в порушення вищенаведеного положення Кодексу, зміст позовної заяви не містить зазначення підстав звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Ірпінської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

С у д д я: