МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/1489/18
22 січня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Пасічник О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» по відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У жовтні 2017 року ОСОБА_2звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 22 березня 2017 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «IVECO», д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Мечникова, у м. Одесі, порушивши п. 15.13 ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та який належить ОСОБА_2.В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року ОСОБА_3було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 КпАП України.
ТОВ СК «Альфа-Гарант» оплатило збитки позивача у розмірі 6385, 99 грн., відповідно до Страхового акту №ЦВ/17/1163 від 23 червня 2017 року, та після подачі позову до суду ще 2600,00 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, за зменшеними позовними вимогами, позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову суму у розмірі 1749,00 грн. та витрати на оплату судового збору.
Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу в заочному порядку, у зв'язку із систематичною неявкою відповідача в судові засідання (а.с. 25).
Відповідач в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с.18, 21 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ СК «Альфа-Гарант», про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився. (а.с. 19, 24).
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Згідно зі статтями 1166, 1167 ЦК України діє презумпція вини завдавача шкоди, тому не позивач має доводити вину, а відповідач має довести відсутність своєї вини.
Судом встановлено, що22 березня 2017 року о 14 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «IVECO», д/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Мечникова, у м. Одесі, порушивши п. 15.13 ПДР України, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4
Автомобіль марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_2, належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6).
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Camry», д/н НОМЕР_2 було пошкоджено.
Вина ОСОБА_3 підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2017 року, відповідно до якої останній був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с.10).
Згідно ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тому, суд при винесенні рішення не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_2.
Згідно листа ТОВ СК «Альфа-Гарант» №12/2658 від 31 липня 2017 року зазначено, що 27 березня 2017 року був проведений огляд пошкодженого внаслідок ДТП від 22 березня 2017 року автомобіля «Toyota Camry», д/н НОМЕР_2 та складено Акт огляду з переліком пошкоджень, на підставі якого буд складений Розрахунок №43-D/30/7 від 16 червня 2017 року, за яким вартість відновлювального ремонту складала 7663, 19 грн. (з ПДВ), та на підставі Страхового акту №ЦВ/17/1163 від 23 червня 2017 року сума з вирахуванням ПДВ у розмірі 6385, 99 грн. була перерахована позивачу.
Згідно із ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ч.2 ст.1192 ЦК передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК ).
Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.
Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.
Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення частини страхового відшкодування у розмірі 1749,00 грн. підлягають задоволенню.
На підставі ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову
Судовий збір у справі складає 640,000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 141, 259, 223, 264, 280,284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» по відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди в розмірі 1749 (одна тисяча сімсот сорок дев'ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: О.М. Сегеда