РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області,

в складі : головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі : - Росовській О.Ю.,

із участю : - представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

- відповідача ОСОБА_5,

- представника відповідача ОСОБА_6,

- експерта ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном та встановлення земельного сервітуту,

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_8 22.12.2016 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у володінні та користуванні майном та встановлення земельного сервітуту. У позовній заяві ОСОБА_8 викладена наступна позиція. Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.05.1996 року йому належить житловий будинок та господарські споруди у АДРЕСА_1, у тому числі гараж, вказаний у технічному паспорті під літерою "Д", який розташований біля межі із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_5 Враховуючи, що вказаний гараж потребує капітального ремонту, а можливо і реконструкції, він у 2006 році провів його ретельний огляд та встановив, що відповідач самовільно зрізала частину покриття гаража, яка виступала на її ділянку, що призвело до замокання та подальшого руйнування задньої стінки гаража. Також, без узгодження з ним відповідач змінила лінію межі між їхніми ділянками та встановила капітальну огорожу, яку самовільно закріпила до бокових стін належного їй гаража, чим перешкодила йому доступ до задньої стіни, водночас захопивши частину його земельної ділянки. З приводу даного спору вони із сусідкою не змогли дійти згоди, тому змушений звернутися до суду, у звязку з чим за надалі уточненими позовними вимогами просив усунути перешкоди йому перешкоди у користуванні гаражем під літерою "Д", розташованим в АДРЕСА_1, та земельною ділянккою, належними йому на праві власності, шляхом знесення за рахунок ОСОБА_5 частини паркану (з металопрофілю та деревяних штахет), що графічно відображені на план-схемі (фрагмент 2) додатку 8 до висновку судової земельно-технічної експертизи, складеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ від 05.07.2018 року №5440/17-21; встановити постійний безоплатний земельний сервітут на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2, належній ОСОБА_5, площею 4 кв.м., графачно відображену на план-схемі в додатку 13 до висновку судової земельно-технічної експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ від 05.07.2018 року №5440/17-21, для проходу обслуговування (здійснення поточного та капітального ремонту) гаражу під літерою "Д", розташованого по АДРЕСА_1 Вінницької області, належного ОСОБА_8 (т.1 а.с.2-3, т.2 а.с.149).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.01.2017 року відкрито провадження в даній справі (т.1 а.с.24).

В межах підготовчого провадження ухвалами Жмеринського міськрайонного суду від 10.03.2017 року, від 31.07.2017 року та від 21.08.2017 року було витребувано додаткові письмові докази.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.09.2017 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу на час проведення якої зупинено провадження у справі (т.2 а.с.57-58).

Після надходження експертного висновку ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 10.07.2018 року відновлено провадження у справі (т.2 а.с.139).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.09.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.161).

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги з викладених у позові обгрунтувань. Зауважили про неналежність технічної документації щодо земельної ділянки відповідача з підстав відсутності рішення органу місцевого самоврядування про її затвердження. Вимогу щодо встановлення земельного сервітуту за потреби обслуговування задньої стінки належного позивачеві гаражу, згідно додатку 13 до висновку експерта обгрунтували тим, що цей варіант є найменш обтяжливим для відповідача. Необхідність визначення оспорюваного сервітуту на постійний час мотивували тим, що потреба поточного або капітального ремонту гаража не може бути визначена заздалегідь на певний строк. Просили задоволити позов.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги. Відповідач заявила, що вона згідна надавати безкоштовно дозвіл позивачу для проходу по її земельній ділянці задля ремонту його гаража, однак не бажає щоб цим правом він користувався постійно. На думку представника відповідача гараж позивача не належить до обєктів нерухомості, а потреба у його ремонті не доведена документально. Також, посилаючись на висновок експерта щодо відповідності меж фактичного користування земельною ділянкою технічній документації відповідача вважав належним розташування оспорюваного металевого та деревяного парканів. У задоволенні позову просили відмовити.

Судовий експерт ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що відповідність вимогам земельного законодавства технічної документації щодо земельної ділянки відповідача ОСОБА_5 нею не досліджувалась. Земельна ділянка відповідача не внесена до земельного кадастру. При натуральному обстеженні земельних ділянок, як обєктів експертних досліджень їй не було представлено сторонами межових знаків встановленого зразка. Згідно технічної документації щодо земельної ділянки ОСОБА_5 паркан з металопрофілю та деревяний паркан проходить безпосередньо по крайнім точкам лінії межі, сумісної із земельної ділянкою ОСОБА_8 Натомість згідно технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_8 вказані паркани перебувають від 0,16 м. до 0,63 м. у максимальній відстані за лінією суміжної межі на території йго земельної ділянки. По фактичному використанню межі земельних ділянок сторін окрім їх перетину площею 4 кв.м. мають фактичне несуміщення площею 1 кв.м. переважно в районі задньої стінки гаража позивача, що відображено у додатку 4 експертного висновку. Відмінності у площах земельної ділянки відповідача, що запропоновано за двома варіантами для встановлення земельного сервітуту пояснила їх визначенням у одному з варіантів згідно технічної документації позивача, а в іншому варіанті по фактичному використанню земельних ділянок.

Заслухавши пояснення сторін, судового експерта, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні установлено, що згідно договору купівлі-продажу від 28.05.1996 року ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_10 купив житловий будинок з господарчими будівлями в АДРЕСА_1 на присадибній земельній ділянці. На земельній ділянці розташовані: один одноповерховий житловий будинок з прибудовами, означений на плані літерою "А", хлів "Б", льох "П/Б", хліви "В", "Г", вбиральня "У", гараж "Д", паркан №1 (т.1 а.с.7-8).

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 є власником земельної ділянки площею 0,0462 га по АДРЕСА_1 Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (т.1 а.с.9).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого 10.10.2006 року КП "ВООБТІ", власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 (т.1 а.с.10-12).

Відповідно до копії плану та опису меж земельної ділянки ОСОБА_8 площею 0,0462 га по АДРЕСА_1 Вінницької області її межа у місці розташування на ній гаража по лінії Г-А визначена такою, що межує із земельною ділянкою ОСОБА_11 по АДРЕСА_2

Згідно копії акту відновлення меж земельної ділянки від 12.11.2013 року, виконаного інженером землевпорядником ПП "Земельно-кадастрове бюро" ОСОБА_12 (т.1 а.с.14) при відновленні меж земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, площею 0,0462 га, яка належить ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, було встановлено, що огорожа між земельними ділянками по АДРЕСА_1, не відповідає розмірам та конфігурації межі, вказаної у держаному акті на дану земельну ділянку, що відображено в плані меж земельної ділянки.

У відповідності до копії державного акту, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради від 21.12.1995 року №260, земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,0443 га, для обслуговування житлового будинку первісно належала ОСОБА_13 (т.1. а.с.38)

Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0729 га по АДРЕСА_2, підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради від 22.08.1996 року №173. Згідно плану зовнішніх меж ця земельна ділянка серед іншого по лінії Б-В є суміжною щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1. Розмежування по лініям А-Б та В-Г містить вказівку "співвласник" без зазначення відомостей про такого та про адресу суміжної земельної ділянки (т.1 а.с.38).

Згідно копії державного акту, виданого на підставі рішення виконкому Жмеринської міської ради від 22.08.1996 року №173, ОСОБА_14 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2, площею 0,0507 га, для обслуговування житлового будинку. За відомостями плану зовнішніх меж ця земельна ділянка серед іншого по лініям А-Б та Г-Д межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (т.1. а.с.39).

В обсязі технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 Вінницької області містяться, зокрема:

- витяг з рішення Жмеринської міської ради Вінницької області від 17.07.2009 року №669, яким ОСОБА_8 передано земельну ділянку безоплатно у власність, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, та видано державний акт на право власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у користуванні громадян, по АДРЕСА_1

- протокол про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 від 27.11.2006 року, за відомостями якого відповідну межу за місцем розташування на ній гаража в цілому по лінії розмежування Г-А погоджено лише із суміжним землевласником (землекористувачем) ОСОБА_15 із вказівкою його земельної ділянки по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.46 та 47 на звороті).

Решта представлених додатково та витребуваних за клопотанням сторін копій технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.101-124, т.1 а.с.156-189, т.2 а.с.10-34) містять ідентичні документальні відомості за відповідним переліком змісту, чисельність сторінок яких різниться внаслідок відмінності копіювання документів з обох або лише з однієї сторони аркуша, що втім не змінює самі відомості.

З геодезичного плану вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 із західного боку межує відповідно із земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_15 (т.1 а.с.60).

Згідно архівного витягу з рішення виконкому Жмеринської міської ради від 21.12.2006 року №336 (т.1 а.с.75), посилання на яке міститься у пояснювальній записці щодо вказаної вище технічної документації із землеустрою (т.1 а.с.42), запропоновано винести на розгляд чергової сесії Жмеринської міської ради пропозиції по його затвердженню, зокрема про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на землю, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за рахунок земель житлової забудови, що перебувають у користуванні громадян, по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0443 га ОСОБА_8

Згідно копії заяви ОСОБА_8 від 13.12.2006 року останній звертався до Жмеринської міської ради із проханням затвердити технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 0,0443 га (т.1 а.с.77).

Відповідно до архівного витягу з рішення Жмеринської міської ради від 09.02.2007 року №226 ним серед іншого затверджено рішення виконкому Жмеринської міської ради 21.12.2006 року №336 (т.1 а.с.75).

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 05.07.2018 року №5440/17-21 та додатків до нього (т.2 а.с.106-120,121-136) межі земельної ділянки загальною площею 0,0729 га, що розташована по АДРЕСА_1, яка перебуває у фактичному користуванні власника ОСОБА_5 відповідають межам земельної ділянки, визначеним у Технічній документації 2017 та правовстановлюючих документах;

межі земельної ділянки загальною площею 0,0462 га, що розташована по АДРЕСА_1 яка перебуває у фактичному користуванні власника ОСОБА_8 не відповідають межам земельної ділянки, визначеним у Технічній документації 2007 та правовстановлюючих документах;

земельна ділянка ОСОБА_5 загальною площею 0,0729 га, що розташована по АДРЕСА_1 відповідно до меж, визначених технічною документацією 2007, правовстановлюючими документами та відповідно фактичних меж перетинається (накладається) із земельною ділянкою ОСОБА_8, що розташована по АДРЕСА_2, відповідно до меж, визначених Технічною документацією 2007 та Державним актом серія НОМЕР_2 від 30.09.2011 року;

існуюча фактична межа між земельними ділянками по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0729 га ОСОБА_5 та по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0462 га ОСОБА_8 (надана на проведення дослідження ОСОБА_8.) не відповідає межі земельної ділянки ОСОБА_5, визначеної по правовстановлюючим документам (Державний акт від 11.09.1996 року) та Технічній документації 2017, а також не відповідає межі земельної ділянки ОСОБА_8, визначеної по правовстановлюючим документам (Державний акт серія НОМЕР_2) та Технічній документації 2007;

існуюча фактична межа між земельними ділянками по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0729 га ОСОБА_5 та по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0462 га ОСОБА_8 (надана на проведення дослідження ОСОБА_5.) відповідає межам земельної ділянки ОСОБА_5, визначеної по правовстановлюючим документам (Державний акт від 11.09.1996 року) та Технічній документації 2017, а також не відповідає межам земельної ділянки ОСОБА_8, визначеної по правовстановлюючим документам (Державний акт серія НОМЕР_2) та Технічній документації 2007;

на земельній ділянці, що знаходиться у приватній власності ОСОБА_8 відповідно до меж, визначених Державним актом серія НОМЕР_2 та Технічною документацією 2007, знаходиться частина фактично розташованих парканів, побудованих на межі між земельними ділянками по АДРЕСА_2

"Технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 Вінницької області" не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, затвердження даної технічної документації відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування;

на розгляд суду представлено два варіанта встановлення земельного сервітуту, який необхідний ОСОБА_8 для обслуговування будівлі гаража літ. "Д", а саме:

- виходячи з розмірів та розташування гаража літ. "Д", які визначені в Технічній документації 2007, що графічно відображено на план-схемі в додатку 12 до висновку, площа земельного сервітуту становить 0,0006 га з відповідними розмірами по периметру,

- виходячи з розмірів та розташування гаража літ. "Д", які визначені по фактичному використанню та розташуванню, що графічно відображено на план-схемі в додатку 13 до висновку, площа земельного сервітуту становить 0,0004 га з відповідними розмірами по периметру.

Оглядом технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 Вінницької області, виготовленої станом на 2017 рік, судом вбачається відповідність переліку її документів вимогам нормативних актів щодо її оформлення. Проте, наявний у ній акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 31.07.2017 року, хоча й формально містить зміст необхідних відомостей, однак, замість власників (користувачів) суміжних земельних ділянок за вказаним їх переліком підписи останніх виконані одноособово виконавцем даного акту інженером-землевпорядником ОСОБА_16 з огляду на додаткове їх посвідчення особистою печаткою, що також проставлена на решті документів у відведених місцях з його власним підписом.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст.41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також регламентовано ст.316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.16, 386, 391 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до змісту ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Обєктом власності особи може бути, зокрема житловий будинок, садиба, (ст.379, 381 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки.

У відповідності до змісту ч.1,3 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Згідно ст.403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

За змістом ст.404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості, зокрема проходу через чужу земельну ділянку. Особа має права вимагати від власника (володільця) сусідної земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Згідно п."а","б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання, зокрема за договором купівлі-продажу; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч.1ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

У відповідності до положень ч.1 ст.377 ЦК України ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно вимог ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Суд не приймає до уваги доводи представників позивача та представлені позивачем матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 по АДРЕСА_1, оскільки всупереч вимогам нормативних актів стосовно переліку документів у складі такої технічної документації у ній відсутнє відповідне рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або у користування, при тому, що пояснювальна записка та технічне завдання містять вказівки про виконання технічної документації згідно рішення виконкому Жмеринської міської ради від 21.12.2006 року про безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, з підстав чого вказаним вище висновком експерта встановлено невідповідність вимогам земельного законодавства процедури надання дозволу на розроблення Технічної документації 2007 стосовно належної позивачу земельної ділянки.

Окрім того, дата подання позивачем ОСОБА_8 заяви про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку від 27.11.2006 року, у додатку до якої за переліком п.2 серед іншого вказано про долучення рішення ради про передачу земельної ділянки, є хронологічно невідповідною, вочевидь передуючи в часі наявному рішенню Жмеринської міської ради від 17.07.2009 року №669, яке за описом змісту технічної документації є наступним після пояснювальної записки, як витяг з рішення виконкому міської ради про передачу земельної ділянки у власність, що додатково не узгоджується ані із найменуванням органу, яким власне видано рішення, шо не є виконавчим органом, ані змісту рішення, яким визначено не лише передати у власність земельну ділянку, а й також затвердити технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право на землю, та видати державний акт. Тому неприпустиме ототожнення даного рішення самого органу місцевого самоврядування із рішенням його виконавчого органу про передачу у власність земельної ділянки, яке законом визначено однією з обовязкових складових даної технічної документації, є ще більш абсурдним, виходячи із безпосереднього змісту рішення Жмеринської міської ради від 17.07.2009 року №669 про затвердження технічної документації саме ОСОБА_8 та саме щодо земельної ділянки, лише про виготовлення якої він просить у власній заяві від 27.11.2006 року, та про видачу йому державного акту на право власності на землю, надто з огляду на вказівку підставою у виданому позивачу державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,0462 га по АДРЕСА_1 таки рішення Жмеринської міської ради від 17.07.2009 року №669. Водночас опис переліку документів технічної документації позивача не містить облікової позиції стосовно рішення рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою, що повинно також міститись у ній.

При цьому судом враховується, що попередньо рішенням Жмеринської міської ради від 09.02.2007 року серед іншого затверджено безпосередньо рішення виконкому Жмеринської міської ради від 21.12.2006 року №336, посилання на яке містяться у пояснювальній записці та технічному завданні технічної документації із землеустрою, також про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на землю, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за рахунок земель житлової забудови, що перебувають у користуванні громадян, по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0443 га ОСОБА_8

Також на думку суду є загалом неправомірними вказані рішення органів місцевого самоврядування щодо вказаної земельної ділянки по АДРЕСА_1 із віднесення її до переліку земель, що перебувають у користуванні громадян, з огляду на її перебування у приватній власності за наявності державного акту про право власності на імя ОСОБА_13 Отже, навіть із врахуванням встановленого законом переходу цього права до позивача ОСОБА_8 за наслідком придбання ним у власність розташованого на даній земельній ділянці житлового будинку, для обслуговування якого встановлено її цільове призначення, визнання такого права, а надто можливість відповідного розпорядження цієї земельною ділянкою не належить до повноважень Жмеринської міської ради, як такої що не належить до земель державної чи комунальної власності, становлячи відповідний цивільний спір між вказаними фізичними особами, а також не підлягає вирішенню самим лише постановленням рішення третейського суду (т.1 а.с.78-79) без видачі судом загальної юрисдикції виконавчого листа на його виконання, за отриманням якого у встановленому порядку згідно пояснень представника позивача ОСОБА_3 заінтересовані особи не звертались.

Тобто, при існуванні вказаних правовідносин стосовно права приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,0443 га, можливість надання її позивачу органом місцевого самоврядування в порядку виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на права власності на цю ж саму земельну ділянку заздалегідь виключалась, передбачаючи за потреби інший спосіб захисту відповідного права у добровільному порядку із попереднім власником або за наявності спору в порядку судового провадження, з можливістю після чого виготовлення передбаченої також на той час технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі власних правовстановлюючих документів у відповідності до вимог п."и" ч.2 ст.25 Закону України "Про землеустрій" у чинній на той час редакції.

Також за змістом технічної документації щодо земельної ділянки позивача відсутнє рішення органу місцевого самоврядування щодо надання йому у власність для розроблення технічної документації із землеустрою земельної ділянки площею 0,0019 га, на різницю якої у порівнянні із визначеної первісним державним актом на імя ОСОБА_13 виконано та затверджено технічну документацію позивача ОСОБА_8, не становлячи жодних обєктивних підстав збільшення вказаної площі.

Крім того, за змістом технічної документації щодо земельної ділянки позивача ОСОБА_8 за змістом протоколу погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 27.11.2006 року відсутнє відповідне погодження межі у відповідній її частині із власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 ОСОБА_5 за фактом виданого їй на той час державного акті на право власності щодо неї, що з огляду на заявлений наразі предмет позову стосовно оспорювання прав позивача, які він вважає порушеним відповідачем саме щодо розташування розділового паркану із порушенням лінії межі згідно його технічної документації має істотне значення для спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного суд визначає вочевидь недопустимими представлені позивачем докази, а саме Технічну документацію із землеустрою, щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, виданий на підставі неї ОСОБА_8 державний акт на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_2, а також висновки судової земельно-технічної експертизи в частині їх здійснення на підставі цих документів позивача, оскільки ним вони первісно отримані з порушенням вимог закону.

Суд не приймає до уваги твердження сторони позивача стосовно недійсності виготовленої на замовлення відповідача ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відносно належної їй земельної ділянки по АДРЕСА_2 з підстав відсутності рішення органу місцевого самоврядування про її затвердження, оскільки за встановленим порядком складання такого виду технічної документації із землеустрою, що визначається відповідно Інструкцією, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, обовязковості такого рішення не передбачено.

Разом з тим, з огляду на те, що за типовою формою визначеного невідємною частиною вказаної технічної документації акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, визначеної додатком 2 вказаної Інструкції, передбачено серед іншого встановлення факту невиявлення претензій до існуючих меж з боку власників/користувачів суміжних земельних ділянок, стосовно чого визначено отримання їх особистих підписів, наявність яких за змістом Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 31.07.2017 року не є очевидною з огляду на їх виконання виконавцем-землевпорядником, про що додатково свідчить їх затвердження його особистою печаткою по аналогії із оформленням решти документів. Такі обставини, надто з урахуванням виготовлення цієї документації пд час невирішеного по суті даного спору саме з приводу розташування парканів по відношенню до межі сторін не визначають безумовної відповідності вимогам закону під час складання даного акту та забезпечення належної реалізації прав усіх учасників такої дії, яка у даному конкретному випаду не може визначатись формально та довільно. У звязку з цим суд також визнає недопустимим доказом Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі відносно земельної ділянки по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5, а також висновки судової земельно-технічної експертизи в частині їх здійснення на підставі цих документів відповідача, оскільки останньої вони первісно отримані з порушенням вимог закону.

За таких обставин суд визнає недоведеним позивачем всупереч власному обовязку доказування заявлених ним позовних вимог в частині порушення відповідачем його права на використання належної йому земельної ділянки щодо розташування на певній її частині металевого та деревяного паркану, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цих фактів суду в ході розгляду даної справи не представлено.

Разом з тим, в межах заявлених позовних вимог, виходячи із встановлених в ході судового засідання обставин існування фактичного використання сторонами суміжних земельних ділянок, суд визначає належно обгрунтованою вимогу позивача щодо встановлення оспорюваного земельного сервітуту саме за варіантом згідно додатку 13 висновку вказаної судової земельно-технічної експертизи, яким його визначено виходячи з параметрів гаража позивача по фактичному використанню, для можливості проходу до його задньої стінки, що з урахуванням розрахованої площі 4 кв.м. вочевидь не становить суттєвого обмеження прав відповідача щодо її земельної ділянки.

При цьому судом визначаються неаргументованими заперечення сторони відповідача стосовно неприналежності вказаного гаража до обєктів нерухомості, що спростовується змістом договору купівлі-продажу від 28.05.1996 року та технічного паспорту належного позивачу домовлодіння по АДРЕСА_1, згідно яких вказаний гараж означений літерою "Д", що застосовується до відповідних обєктів нерухомого майна. Безпідставними також за визначенням суду є доводи сторони відповідача стосовно можливості визначення певного періоду для потреб ремонту гаража та недоцільності у звязку з цим застосування оспорюваного земельного сервітуту безстроково, оскільки потреба обслуговування гаража, що є відповідним обєктом капітального будівництва, включає окрім поточного та капітального ремонту й ряд інших необхідних заходів по утриманню нерухомого майна, терміни та потреби здійснення яких не є передбачуваними наперед.

За таких обставин суд доходить висновку, що з метою реалізації права вільного обслуговування позивачем належного йому гаража, через особливості його побудови якого доступ до його задньої стінки можливий лише з території суміжної земельної ділянки відповідача, існує необхідність встановлення постійного земельного сервітуту щодо права проходу по ній позивачем площею 4 кв.м. та шириною в 1 м., на внесення плати за це, якої власне не потребувала і відповідач.

Враховуючи постановлення рішення в частово в інтересах позивача, пропорційному стягненню на його користь з відповідача підлягають документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (т.1 а.с.1), 2476 грн. в частині витрат на проведення експертизи (т.2 а.с.84,90,137), та 3000 грн. компенсації витрат на професійну правову допомогу (т.2 а.с.156,157,169), а всього 6027, 20 грн. судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.4, 5, 10, 13, 19, 23, 27, 76, 82, 89, 142, 223, 259, 263, 264 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 377, 379, 381, 386, 391, 401-404 ЦК України, ст.81, 106, 120, 122 ЗК України, ст.25 Закону України "Про землеустрій", суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Встановити на належну на праві приватної власності ОСОБА_5 земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2 Вінницької області, постійний безоплатний земельний сервітут площею 4 кв.м., графачно відображений на план-схемі в додатку 13 до висновку судової земельно-технічної експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.07.2018 року №5440/17-21, для проходу з метою обслуговування (здійснення поточного та капітального ремонту) гаражу під літерою "Д", розташованого по АДРЕСА_1 Вінницької області, що належить ОСОБА_8.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 6027 гривень 20 копійок судових витрат.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 31.10.2018 року.

Суддя Вернік В.М.