Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1585/16-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Микитюк О.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали цивільної справи №289/1585/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року, постановлену під головуванням судді Свінцицького Л.В. у м. Радомишлі

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № ZRZOAE00003978 від 19.06.2007 року та застосувати наслідки недійсності вказаного правочину.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він звільнений від сплати судового збору як споживач фінансових послуг на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27 грудня 2016 року скасовано, питання про відкриття апеляційного провадження у справі передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України (в редакції Закону № 1618-ІV від 18.03.2004), висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Аналогічні положення містить ч.5 ст.411 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017).

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху у зв'язку із несплатою судового збору.

Погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

При цьому частиною другою статті 133 ЦПК передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до змін, внесених на підставі Закону № 484-VIII від 22.05.2015, статтю 5 Закону України «Про судовий збір», що встановлює пільги зі сплати судового збору, викладено в новій редакції.

При цьому новою редакцією зазначеної статті звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, не передбачено.

Разом із тим слід враховувати, що реалізацію споживачем права на судовий захист, складовою якого є наявність пільг щодо сплати судового збору, регулює стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Водночас норма статті 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору.

Тому сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому в зазначеній нормі переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може означати, що споживачі такої пільги не мають, оскільки вона встановлена спеціальним Законом, який гарантує реалізацію та захист їх прав.

Такий висновок узгоджується з пунктом 7 постанови пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати", у якому зазначено, що оскільки стаття 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду", статтею 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню, а матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду

.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2016 року скасувати, а матеріали цивільної справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього ж дня може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді