Справа № 654/3865/17
Провадження №4-с/654/10/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Данилевського М.А.

за участю секретаря Друговин В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області цивільну справу № 654/3865/17 за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

26.12.2017 представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 як боржник у виконавчому провадженні № 55241014 з примусового виконання виконавчого листа № 654/3801/16-ц, виданого 22 листопада 2017 року Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2821932,43 грн., звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_2, в якій просила визнати неправомірними дії приватного виконавця ОСОБА_2 по складанню 13 та 15 грудня 2017 року постанов про опис та арешт нерухомого майна, а також визнати незаконними та скасувати постанову приватного виконавця ОСОБА_2 від 13 грудня 2017 року про опис та арешт майна: земельної ділянки, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 23, кадастровий номер :02:001:0451, площею 0,1426 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська та постанову приватного виконавця ОСОБА_2 від 13 грудня 2017 року про опис та арешт майна: ? бази відпочинку «Комплекс», місцезнаходження: Херсонська область, Голопристанський район, с. Більшовик, вул. Приморська, будинок б/н; у складі 40 будівель, огорожі та вигрібної ями.

Обґрунтовуючи вимоги скарги представник скаржника зазначила, що описане приватним виконавцем ОСОБА_2 майно є спільною сумісною власністю його та його колишньої дружини, ОСОБА_5, а отже, при проведенні процедури опису та арешту приватним виконавцем було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а також вимоги цивільного законодавства, зокрема, ст.ст. 366, 371 ЦК України, що полягало у безпідставному зверненні стягнення на спільне сумісне майно.

В судове засідання скаржник не зявився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Приватний виконавець ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, суть яких зводиться до наступного. Боржник звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, мотивуючи скаргу тим, що майно, на яка накладено арешт належить на праві спільної сумісної власності третій особі колишній дружині скаржника ОСОБА_5 Таким чином, ОСОБА_1 діючи від себе особисто, без будь-яких повноважень від ОСОБА_5 здійснює її захист без волевиявлення останньої. Крім того, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Виходячи цього, просив у задоволенні скарги відмовити.

Представник стягувача ОСОБА_6 ОСОБА_7 надала суду заперечення, в яких зазначила, що відповідно до статей 447, 449 ЦПК України право на звернення до суду зі скаргою мають сторони виконавчого провадження, якщо під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи. Проте, подана представником боржника - ОСОБА_1 скарга обґрунтована тим, що дії приватного виконавця ОСОБА_2 по проведенню опису та арешту майна зачіпають права третьої особи ОСОБА_5, оскільки арештоване майно є їх спільною сумісною власністю.

Будь яких порушень з боку приватного виконавця при виконанні судового рішення прав чи свобод самого ОСОБА_1 подана скарга не містить. Отже, ОСОБА_1 діючи від себе особисто, без будь яких наданих повноважень від ОСОБА_5, яка до того ж не є стороною виконавчого провадження звертається до суду за захистом її прав. Виходячи з викладеного просила у задоволені скарги відмовити.

Оскільки, відповідно до частини 2 ст. 450 ЦК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд розглядає скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця ОСОБА_2 без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 на дії приватного виконавця ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та копій матеріалів виконавчого провадження, наданих скаржником, вбачається, що в провадженні приватного виконавця ОСОБА_2 виконавчого округу Херсонської області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 55241014, відкрите 23 листопада 2017 року на підставі виконавчого листа №654/3801/16-ц, виданого 22 листопада 2017 року Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2813942,43 грн. боргу, 8000 грн. судового збору, а всього 2821932,43 грн.

В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем ОСОБА_2 винесено постанову від 13.12.2017 про опис та арешт майна боржника: земельної ділянки, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 23, кадастровий номер :02:001:0451, площею 0,1426 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська, а також постанову від 15.12.2017 про опис та арешт майна: ? бази відпочинку «Комплекс», місцезнаходження: Херсонська область, Голопристанський район, с. Більшовик, вул. Приморська, будинок б/н; у складі 40 будівель, огорожі та вигрібної ями.

Згідно інформаційної довідки № 81091655 земельна ділянка площею 0,1426 га з кадастровим номером :02:001:0451 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 26998187, виданого 18.09.2014 Реєстраційною службою Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області.

? бази відпочинку «Комплекс» за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Більшовик, вул. Приморська, будинок б/н належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2007, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

З 23.09.1989 ОСОБА_1 перебував в зареєстрованого шлюбі з ОСОБА_5 Шлюб розірвано рішенням Голопристанського районного суду від 16 червня 2017 року.

Таким чином, суд погоджується з доводами скаржника про те, що майно, описане та арештоване оскаржуваними постановами приватного виконавця ОСОБА_2 від 13 та від 15 грудня 2017 року, прийнятими у виконавчому провадженні № 55241014, придбано ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_5 та є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до частини 1 ст. 73 Сімейного кодексу України за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до частин 5, 6 вказаної статті, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Процедура звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності зазначена у статті 371 ЦК України, згідно якої кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обовязків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад верховенства права; обовязковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та обєктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями тощо.

З урахуванням викладеного вище, проведення опису та арешту майна, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як початкової стадії звернення стягнення на майно в рамках виконавчого провадження № 55241014, боржником в якому є особисто ОСОБА_1, суперечить положенням частини 1 ст. 73 Сімейного кодексу України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 371 ЦК України.

У той же час, за змістом приписів ч. 1 ст. 2 , частини 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, право на судовий захист гарантується особі, права якої порушуються, не визнаються або оспорюються.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини 2 ст. 451 ЦПК України суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) у разі встановлення обґрунтованості скарги.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина 3 ст. 451 ЦПК України).

Оскільки доводи скарги зводяться до недотримання приватним виконавцем ОСОБА_2 процедури виділення частки ОСОБА_1 із спільної сумісної власності подружжя, що порушує право власності іншого співвласника ОСОБА_5, яка не позбавлена можливості самостійного захисту своїх прав в порядку, передбаченому частиною 2 ст. 74 або частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про те, що оскаржуваними діями та постановами приватного виконавця ОСОБА_2 права скаржника не порушені, що, виходячи із змісту ч. 3 ст. 451 ЦПК України, є підставою для відмови у задоволені скарги.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій приватного виконавця ОСОБА_2 по складанню 13 та 15 грудня 2017 року постанов про опис та арешт нерухомого майна та визнання незаконними і скасуванню постанови приватного виконавця ОСОБА_2 від 13 грудня 2017 року про опис та арешт майна відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_9