Провадження №22-ц/772/109/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач :Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 рокуСправа № 130/2292/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Голоти Л. О.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Вінницької області в залі судових засідань № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 по стягнення заборгованості за договором купівлі - продажу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Верніка В. М. в залі суду о 15:50 год., повний текст складено 7 листопада 2017 року,-

в с т а н о в и в :

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів та змінивши предмет позову (а.с.97-98), просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 52 094 грн. 69 коп., з яких: 49 634 грн 99 коп. - прямий борг, 940 грн 50 коп.- інфляційні втрати за дев'ять місяців, 1 519 грн 20 коп.- три відсотки річних від простроченої суми.

Позовна заява мотивована тим, що 17.10.2015 року ОСОБА_3 взяла в нього під реалізацію вичинені шкури ондатри в кількості 336 штук та нутрії в кількості 20 штук, про що власноруч написала розписку та зобов'язалася розрахуватися з ним протягом двох місяців. Зазначає, що ними було обумовлено вартість шкур: однієї шкури нутрії - 180 грн та однієї шкури ондатри - 140 грн. Позивач стверджує, що між ними в такий спосіб було укладено договір купівлі-продажу, однак він з свого боку зобов'язання виконав, передавши шкури, а відповідач не сплатила обумовлену вартість, а лише 01.07.2016 року перерахувала на банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_5-1 005 грн 01 коп., що позивач визнає як сплату коштів йому за передані шкури. Тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити. Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що судом встановлено та однозначно досліджено, що відповідач отримала від нього товар та власноручно написала розписку, ці обставини було нею визнано в судовому засіданні. Однак суд безпідставно відмовив в задоволенні позову, не зазначив які саме правовідносини виникли та продовжують існувати між сторонами та якою галуззю права вони регулюються.

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пояснив що судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами не виникли правовідносини, які випливають із договору купівлі-продажу, так як надана розписка не містить інформацію про ціну товару, а лише свідчить про прийняття товару на реалізацію.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, неодноразово повідомлявся за зазначеною ним адресою, яка є місцем його реєстрації, однак поштові відправлення не отримував, засоби зв'язку та електронна адреса у нього відсутні, про що він особисто зазначив (а.с.97), тому суд, з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги, провів розгляд без його участі, вичерпавши всі можливості повідомлення позивача про день та час розгляду справи.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступне:

- 17.10.2015 року ОСОБА_3 написала розписку про отримання від ОСОБА_6 під реалізацію шкур ондатри в кількості 336 штук, шкур нутрії у кількості 20 штук та зобов'язалась розрахуватися з ним протягом двох місяців (а.с. 5).

- 13.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з вимогою в строк до 12 години 20.06.2016 року виконати свої зобов'язання перед ним щодо розрахунку за отриманий товар (а.с. 6).

- 01.07.2016 року банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 видану на ім'я ОСОБА_5 поповнено через Жмеринське відділення Вінницької філії на

1 005 грн 01 коп., ці кошти є частковим розрахунком за розпискою від 17.10.2015 року, що визнано обома сторонами. (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Однак зі змісту розписки від 17 жовтня 2015 року слідує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 взяла шкури звірів у ОСОБА_2 не у власність, а для реалізації, взявши по суті на себе обов'язок комісіонера (ст. 1011 ЦК України). Твердження позивача про погодження ціни реалізації шкур звірів не підтверджено письмовими доказами, інформація про це в розписці від 17.10.2015 року відсутня.

За таких обставин до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем згідно зазначеної розписки, не підлягають застосуванню положення закону, яким регулюються відносини купівлі-продажу.

Дійсно суд першої інстанції не зазначив про те, які ж правовідносини склалися між сторонами, однак суд розглянув позовні вимоги в межах заявленого предмету позову, який позивач визначив як стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу (а.с.97-98), з дотриманням принципу диспозитивності (ст.13 ЦПК України), тому висновок суду про те, що між сторонами не виникли правовідносини, які регулюються нормами закону про купівлю-продаж, відповідно немає підстав стягувати з відповідача грошові кошти згідно норм статей 655, 691, 632 ЦК України, - є вірним.

Отже, відповідачем ОСОБА_3 не порушено права позивача ОСОБА_2 як продавця товару за договором купівлі-продажу.

За змістом статті 374 ЦПК України, апеляційний суд вправі залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2017 року, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис Л. О. Голота

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета