Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1294/17

16 січня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Шишка О.А.,

з участю: секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та пояснили, що 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинено виконавчий напис про стягнення з позивачки на користь відповідача 45238,10 грн. заборгованості за кредитним договором від 26 травня 2006 року № DNH4KP34910269. На підставі цього виконавчого напису Богородчанським відділом ДВС відкрито виконавче провадження в ході якого накладено арешт на її майно. Вважають, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не перевірив наявність самої заборгованості, виніс його на підставі видуманих відомостей про заборгованість, не взяв до уваги закінчення строку позовної давності. За таких обставин просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1057, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 26 травня 2006 року № DNH4KP34910269 у сумі 45238,10 грн., з яких 1570,26 грн. залишку заборгованості за кредитом, 11383,91 грн. залишку заборгованості за процентами, 27272,59 грн. пені, 2011,34 грн. штрафу та 3000 грн. витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису. Також зазначено строк, за яким провадиться стягнення з 26.05.2006 року по 16.12.2016 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, стягувачем для вчинення виконавчого напису подано заяву позичальника від 26 травня 2006 року на одержання кредитних коштів у сумі 2987,40 грн. У цій заяві наявне посилання на умови та правила надання споживчого кредиту фізичним особам.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Зі змісту кредитного договору видно, що кредитні кошти надані позивачці на строк до 26.05.2008 року. За таких обставин суд вважає, що нотаріус не взяв до уваги факт пропуску відповідачем строку позовної давності.

Крім того, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобовязань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, який зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивачки. Тобто, виконавчий напис було вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача.

На думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Беручи до уваги наведене, суд вважає позов обгрунтованим, а тому оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного,Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 10 лютого 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 1057, про стягнення з ОСОБА_1 45238,10 грн. заборгованості за кредитним договором від 26 травня 2006 року № DNH4KP34910269 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий О. А. Шишко