ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/231/18 Справа № 2-2165/2001 Суддя у 1-й інстанції - Ляховська І.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

31 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с.13).

Не погоджуючись із рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року, відповідач ОСОБА_1 28 серпня 2018 року подала апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2018 року залишена без руху у звязку тим, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке набрало чинності у січні 2002 року, більш ніж через 16 років та особою, яка подає апеляційну скаргу, не ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та не зазначаються поважні причини, які перешкоджали стороні відповідача оскаржити рішення суду протягом тривалого строку (більше 16 років), надано останній строк для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку, із обовязковим зазначенням причин пропуску процесуального строку, та доказів на підтвердження поважності цих причин.

26 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_1 надала на адресу суду апеляційної інстанції заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року та зазначила, що строк було нею пропущено у звязку з тим, що вона не була присутньою у судовому засіданні при ухваленні судового рішення по справі, суд першої інстанції не направив їй копію рішення, як це передбачено законодавством. Фактично вона отримала копію рішення 25.01.2010 року ( через девять років), проте це був не повний текст рішення, а виписка із тексту судового рішення для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу.

Зазначені обставини не можна визнати поважними причинами для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п.13 ч. 1 Розділу ХІІІ (Перехідні положення) ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII, судові рішення, ухвалені судами першої інстранції до набрання чинності цією редакцією Кодеку, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ж п. 10 Розділу ХІ (Прикінцеві та Перехідні положення» ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, неоскаржені судові рішення, які ухвалені судом першої інстанції до набрання чинності цим Кодексом, набирають законної сили у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 231 ЦПК України, в редакції 1963 року, рішення суду, якщо воно не було оскаржене, набирає чинності після закінчення строку на апеляційне оскарження або на апеляційне подання. У разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає

чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно статті 292 ЦПК України, в редакції 1963 року, апеляційні скарги, апеляційне подання прокурора на рішення суду першої інстанції можуть бути подані протягом одного місяця з наступного дня після проголошення рішення. Скарги, подання, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд за заявою особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановлюється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 оскаржено в апеляційному порядку рішення Жовтневого місцевого суду міста Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року, яке було ухвалено судом під час дії ЦПК України, в редакції 1963 року, та набрало чинності 29 січня 2002 року, як таке, що не було оскаржено в апеляційному порядку у строки, визначені 292 ЦПК України, в редакції 1963 року.

В заяві про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року ОСОБА_1 посилається на отримання неї 25.01.2010 року виписки із тексту судового рішення, а не повного тексту рішення, як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку, на підставі вищевикладеного, можна дійти висновку, що відповідач знала, про існування рішення по справі та не виявила належної зацікавленості у отриманні повного тексту рішення, а поновлення останній пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року призведе до істотного дисбалансу сторін у справі та поставить ОСОБА_2 в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з ОСОБА_1, що є неприпустимим.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін − одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, відповідачем не надано суду доказів щодо існування обставин,які обєктивно перешкоджали оскаржити судове рішення в межах строків, визначених ЦПК України, в редакції 1963 року, у звязку з чим, з урахуванням принципу юридичної визначеності, відсутні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строк на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Зазначені обставини є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження по справі за поданою апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

У X В А Л И В:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження по поданій нею апеляційній скарзі на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 грудня 2001 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, що її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: