УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Слюсарчук Н. Ф. розглянувши заяву ОСОБА_1, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з указаною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, факт приналежності її до польської національності.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно статті 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту приналежності до національності. Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом. Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Узагальнення Верховного Суду України від 01.01.2013 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено що при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

В даному узагальненні, а також вимогами ст. 294 ч.4 ЦПК України, зафіксовано, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов'язки;

- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Вищезазначене узагальнення також передбачає, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, в тому числі, щодо:

п. 11) належності до певної національності;

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва. / п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»/ та інше.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності». Відділи реєстрації актів громадянського стану, відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, вносять зміни у записи актів громадянського стану при наявності відповідних документів, якщо під час реєстрації акта громадянського стану були допущені помилки.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відповідно до ст. ст. 4, 26 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року (в редакції Закону № 191-VІІІ від 12.02.2015 року) органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що така подана до суду у звязку з встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема: приналежності до польської національності та внесення змін до її актового запису про народження при наявності відмови Житомирського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирсьткій області внести зміни до актового запису про її народження.

Відповідно до пункту 7 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України, який набув чинності з 01.09.2005 року, після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, заяви щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану (зокрема глави 29-32 і 36 ЦПК України 1963 року), розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Отже, згідно чинного законодавства оскарження відмови органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис до суду проводиться у порядку адміністративного судочинства.

Підстави, за наявності яких суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, визначені ч. 1 п.1 ст. 186 ЦПК України. Зокрема, згідно п. 1 ч. 1 вказаної статті суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, тому заява про встановлення факту неправильності актового запису про народження та внесення змін в актовий запис про народження в частині національності заявника не може бути розглянута у порядку окремого провадження цивільного судочинства, через що у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 186, 256, 293, 315 ЦПК України, -

Постановив:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема: приналежності до польської національності - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що розгляд такої категорії справ віднесено до юрисдикції Житомирського окружного адміністартивного суду.

Копію ухвали направити заявнику. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали. Копія заяви залишається в суді.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.Ф. Слюсарчук