Постанова

Іменем України

22 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 644/7044/15-ц

провадження № 61-30357 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Швецової Л. А., Котелевець А. В., Піддубного Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом, визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 вересня 2007 року вона з ОСОБА_7 перебувала у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є синами останнього від двох попередніх шлюбів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1.

Спадкодавець був літньою, тяжко хворою особою, перебував у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду, оскільки у січні 2014 року переніс ішемічний інсульт. 18 грудня 2014 року у ОСОБА_7 стався другий інсульт, його повністю паралізувало, віднялася мова, унаслідок чого останнього було поміщено до стаціонару Харківської міської клінічної лікарні № 25, де він перебував на лікуванні до 05 січня 2015 року з діагнозом повторний ішемічний інсульт.

З моменту першого інсульту у січні 2014 року по день смерті спадкодавця, лише вона здійснювала за ним догляд, у тому числі у лікарні, так як самостійно він сам себе обслуговувати не міг. На лікування чоловіка було витрачено саме її кошти. Після смерті ОСОБА_7 вона займалася організацією поховання останнього, уклала договір про надання ритуальних послуг з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 від 08 січня 2015 року для організації та проведення поховання, за що сплатила 7 249 грн, організувала поміни після поховання. За життя ОСОБА_7 заповіт не складав, протягом 6 місяців після смерті чоловіка, вона звернулася до державного нотаріуса Четвертої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка, відповідачі, повнолітні діти чоловіка, також подали заяви про прийняття спадщини.

Відповідачам було відомо про тяжкий стан батька - ОСОБА_7, оскільки вона їх про це повідомляла, просила у них допомоги, але жоден з них не відвідував спадкодавця у лікарнях, коли він лікувався у стаціонарах, не надавали матеріальної допомоги, не здійснювали за ним догляд. Посилаючись на такі обставини, вважала що відповідачів слід усунути від права на спадкування, оскільки вони ухилялися від надання допомоги своєму батькові, який у силу похилого віку та тяжкої хвороби був у безпорадному стані.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 просила суд усунути ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він є сином ОСОБА_7, проте у документах була допущена помилка через неправильний переклад у написанні їх фамілії, батько «ОСОБА_7», а він «ОСОБА_5». Вказані вимоги ОСОБА_4 вважає безпідставними. У встановлений законом строк ним було подано заяву про прийняття спадщини за законом до Четвертої харківської державної нотаріальної контори, про що свідчить запис про реєстрацію у спадковому реєстрі, крім нього заяву про прийняття спадщини за законом подано ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Заповіт ОСОБА_7 не складав.

Посилаючись на положення статті 1261, частини першої статті 1267 ЦК України, вважав, що він та ОСОБА_6, ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги, тому за ним повинно бути визнано право власності за кожним на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_5 просив суд встановити юридичний факт родинних відносин між ним та його батьком - ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він не згоден з вимогами ОСОБА_4, вважає їх безпідставними. У встановлений законом строк ним було подано заяву про прийняття спадщини за законом до Четвертої харківської державної нотаріальної контори, про що свідчить запис про реєстрацію у спадковому реєстрі, крім нього заяву про прийняття спадщини за законом подано ОСОБА_5 та ОСОБА_4, заповіт ОСОБА_7 не складав.

Посилаючись на положення статті 1261, частини першої статті 1267 ЦК України, вважав, що він та ОСОБА_5, ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги за законом, тому за ним повинно бути визнано право власності за кожним на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

З урахуванням викладеного ОСОБА_6 просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7

Протокольною ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від11 лютого 2016 року до спільного розгляду у справу за позовом ОСОБА_4 прийнято два зустрічних позови: ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року у складі судді Матвієвської Г. В. позов ОСОБА_4 задоволено. Усунуто ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого 07 січня 2015 року ОСОБА_7 У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_7 через хворобу був у безпорадному стані та був неспроможний своїми силами фізично і матеріально забезпечити умови свого життя, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6, його діти, маючи таку можливість, ухилились від надання допомоги батьку. Отже, вони мають бути усунені від права на спадкування за законом після смерті батька. При цьому таку допомогу померлому надавала його дружина - ОСОБА_4, тому за нею, як спадкоємцем першої черги, слід визнати право власності на спірну квартиру, яка є спадковим майном.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року апеляційні скарги: ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_7 В іншій частині у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Позов ОСОБА_5 задоволено. Встановлено юридичний факт родинних відносин між ОСОБА_5 та його батьком - ОСОБА_7 - померлим ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_7

Позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_7

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 не довела потребу спадкодавця у допомозі саме від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за умови надання йому допомоги дружиною, що він звертався до відповідачів, синів, з проханням про надання такої допомоги, а останні ухилялися від надання допомоги батьку, що вони мали змогу надавати таку допомогу. Відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від права на спадкування.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 страждав тяжкими хворобами, перебував у безпорадному стані, не міг піклуватися про себе самостійно та потребував постійного стороннього догляду. ОСОБА_4 доглядала за померлим за час зареєстрованого шлюбу, забезпечувала йому нормальні умови харчування та медичного забезпечення, організовувала медичне лікування. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будучи обізнаними про тяжкий стан батька, умисно не приймали участі у піклуванні за ним і догляді, хоча вони є працездатними особами, мали реальну можливість надавати допомогу, проте самоусунулись від вчинення таких дій.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що сторони у справі є спадкоємцями ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п'ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є її процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року), щодо ухилення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме відповідачів. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку синів.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що скільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємці не можуть бути усунуті від спадкування за законом після смерті їх батька - ОСОБА_7

Ураховуючи викладене, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, проданих сторонами, дійшов правильного висновку про визнання за ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності за кожним на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_7, як спадкоємцями першої черги.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідачі самоусунулись від надання допомоги спадкодавцю, який за життя її потребував, направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, доводи касаційної скарги законність і обґрунтованість рішення апеляційного суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк