Справа № 236/110/18
Провадження № 2-о/236/22/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лиман цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини.

Зазначила, що вона 05 липня 2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. На тимчасово окупованій території у місті Іловайськ міста Харцизьк Донецької області, від сумісного життя у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина жіночої статі, про що свідчить лікарське свідоцтво про народження № 315/232, видане ІНФОРМАЦІЯ_5.

Але, відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місті Іловайськ міста Харцизьк є населеним пунктом, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Таким чином, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану на тимчасово окупованій території не має змоги.

Заявник звернулася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням зареєструвати народження дитини, але в проведенні державної реєстрації народження їй було відмовлено, оскільки медичне свідоцтво не відповідає формі, визначеній наказом Міністерством охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545.

Зазначає, що бажає зареєструвати дитину та отримати свідоцтво про народження на території України та змушена звернутися до суду, просить встановити факт народження її дитини.

Заявник ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, свої заявлені вимоги підтвердила у повному обсязі, просила встановити факт народження її дитини (а.с. 56)

Представник заінтересованої особи Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив справу розглянути без участі представника (а.с. 25).

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши заявника, свідка, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого 06 липня 2016 року Слов'янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 237 (а.с. 10).

Згідно відмітки у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 10 серпня 2016 року Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Згідно лікарського свідоцтва про народження № 315/232, виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 Центральною міською лікарнею м. Харцизьк № 1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 народила дівчинку вагою 3240 г (а.с. 14).

Також заявниця отримала свідоцтво про народження ОСОБА_4, яке видане 25.10.2017 року Адміністрацією міста Іловайськ міста Харцизьк так званої ДНР, на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України (а.с.12).

Також, заявник підтверджує факт народження дитини копією обмінної карти (а.с. 13, 15), копією індивідуальної карти № 35 вагітної та породілля (а.с. 16-48), фотокарткою дитини та породілля (а.с. 49).

Відповідно до ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров"я про народження дружиною дитини.

Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Заявник вказує, що вона народила дитину в місті Іловайськ міста Харцизьк Донецької області, яке на теперішній час є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Харцизьк Донецької області є населеним пунктом, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Харцизьк Донецької області тимчасово призупинено.

Заявник звертався до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням зареєструвати народження дитини, але в проведенні державної реєстрації народження йому було відмовлено, оскільки медичне свідоцтво не відповідає формі, визначеній наказом Міністерством охорони здоров"я України від 08.08.2006 року № 545 (а.с. 11).

Відповідно до п.7 ч.1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Стаття 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок).

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Суд сприймає надане заявником лікарське свідоцтво про народження № 315/232, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 Центральною міською лікарнею м. Харцизьк № 1 як носій конкретної інформації факту народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 в медичному закладі дитини жіночої статі, при цьому не може визнати його належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

Суд вважає, що досліджені судом докази: надані заявником копія обмінної карти, індивідуальної картки № 35 вагітної та породілля, фотокарткою дитини та породілля, у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду заявником обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог, а також про неможливість одержання свідоцтва про народження дитини іншим шляхом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги заявника ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини є законними, обґрунтованими і підлягають задоволенню. Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на державну реєстрацію народження дитини.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 81, 265-267, 317 ЦПК України, ст. 122, 144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, який знаходиться за адресою: вул. Привокзальна, 25, м. Лиман, Донецької області - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває в зареєстрованому шлюбі, з громадянином України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини жіночої статі в місті Іловайськ міста Харцизьк Донецької області, Україна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.В. Бікезіна.