РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/2959/14-ц

18.01.18

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого - судді Сороки Д.В.

за участю секретаря Пясковської Н.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 121 від 25.06.2005 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 121 від 25.06.2005 .

Позивач посилається на те, що 17 грудня 2012 року, між ПАТ " АК Промінвестбанк " та ТОВ " Кредитні ініціативи " відповідно до чинного законодавства України , був укладений договір відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. внаслідок передачі кредитного портфеля за цим договором , новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення. Отже, внаслідок укладення указаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ " Кредитні ініціативи " набуло статус нового кредитора / стягувача за договором №121 від 25.06.2005 року позичальником , згідно якого є ОСОБА_1. 25.06.2005 року ПАТ " АК " Промінвестбанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 121. Відповідно до умов вищевказаного Договору Кредитор зобов'язується надати Відповідачу кредит у сумі 50000,00 гривень .

Відповідно до умов договору , відповідач зобов'язується в порядку та на умовах , що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом , сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі , строки та на умовах , що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 50.000,00 гривень

У порушення умов Договору, Відповідач , свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого , станом на 22.07.2014 має прострочену заборгованість , а саме:

за кредитом - 45.058, 47 гривень;

за відсотками 52.524,62 гривні;

по комісії 9.500,00 гривень, шо підтверджується розрахунком заборгованості;

пеня за останній рік 14.502,18 гривень.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлений, але від представника позивача - ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він позов підтримує і просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоча про день і час слухання справи був належним чином повідомлені , однак від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про слухання справи у його та відповідача відсутності. Крім того , подав заяву про застосування спливу строку позовної давності . В заяві зазначив , що між сторонами 25 червня 2005 року було укладено кредитний договір № 121.

Відповідно до п. 2.1 - 2.4 договору банк надав позичальнику 50 000. 00 грн. на строк до 24 червня 2010 року. За користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 25 % річних.

Погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно.

Позивач запевняє, то жодної копійки чи гривні банку за даним кредитним договором починаючи з липня 2005 року не сплачував.

У своєму позові, який було подано до суду від 16.09.2014, банк зазначив, що станом на день звернення до суду утворилася заборгованості за кредитним договором № 121 від 25.06.2005 на загальну суму 121 585 грн.27 коп.

Просить застосувати заявлений стороною спору сплив строку позовної давності з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надані грошові кошти (кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно славляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання: сплата неустойки: відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530.631 ЦК" України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Сторони встановили як строк дії договору (не пізніше 24.06.2010 року), так і строки виконання зобов'язань (п. 2.4 договору/ щомісячно).

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - не строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналіз норм ст. 266. ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності -починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії договору як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 4 статті 267 ЦК України просить суд відмовити ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 121 від 25.06.2005 року на загальну суму 121 585 грн.27 коп. та витрати по сплаті судового збору, в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити .

Суд виходитьсь з того , що 17 грудня 2012 року між ПАТ " АК Промінвестбанк " та ТОВ " Кредитні ініціативи ", відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір відступлення прав вимоги (а.с. 18). Відповідно до п. 2.2. внаслідок передачі Кредитороного портфеля за цим договором , новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення (а.с. 19). Отже, внаслідок укладення указаного договору відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ " Кредитні ініціативи " набуло статус нового кредитора / стягувача за договором №121 від 25.06.2005 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_1.

25.06.2005 ПАТ " АК " Промінвестбанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 121. Відповідно до умов вищевказаного договору кредитор зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 50000,00 гривень (а.с. 5-7) .

Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах , що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 50.000,00 гривень

У порушення умов договору , відповідач , свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого , станом на 22.07.2014 має прострочену заборгованість , а саме:

за кредитом - 45.058, 47 гривень;

за відсотками 52.524,62 гривні;

по комісії 9.500,00 гривень, шо підтверджується розрахунком заборгованості;

пеня за останній рік 14.502,18 гривень( а.с. 13).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 24 червня 2010 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з липня 2005 , у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 16.09.2014 , включивши до позовних вимог як всю заборговану суму.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 24 червня 2010 року. Погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку, який є навід'ємною частиною цього договору. Також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-757цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачу слід відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу, у зв'язку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. . 2,4, 258, 259, 263-268, 271-273 ЦПК України; ст. ст. 207, 256, 257, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 121 від 25.06.2005 відмовити у по вному обсязі.

Повне судове рішення складено 22 січня 2018 року .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : підпис Д.В. Сорока

З оригіналом вірно.

Суддя - Секретар -

Дата документу 18.01.18