Справа № 766/1231/18
УХВАЛА

24 січня 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, заінтересована особа - Управління ДМС у Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якій просить суд встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25.08.19875 року по 28.04.1994 року, тобто на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року - для отримання паспорта громадянина України в органах Державної міграційної служби України.

Дана заява не відповідає вимогам передбаченим ст. 318 ЦПК України, відповідно до положень якої у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявником зазначених вимог при оформленні заяви не дотримано.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» (далі Закону) визначено підстави набуття громадянства України, так, громадянство України набувається внаслідок: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно до ст. 9 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України. Умовами прийняття до громадянства України є: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України; 2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців). Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство (підданство) цих держав. Іноземці, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства; 3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років ; 4) отримання дозволу на імміграцію; 5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування; 6) наявність законних джерел існування.

Відповідно до положень ст. 10 Закону України про громадянство України» особа, яка після припинення громадянства України набула іноземне громадянство (підданство) або іноземні громадянства (підданства), повернулася в Україну на постійне проживання і подала заяву про поновлення у громадянстві України та зобов'язання припинити іноземне громадянство, за відсутності підстав, передбачених частиною п'ятою статті 9 цього Закону, реєструється громадянином України. Іноземець, який перебуває у громадянстві (підданстві) кількох держав, подає зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинен подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України. Якщо іноземець, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від нього причин не може отримати його, він подає декларацію про відмову від іноземного громадянства.

З наданих заявником матеріалів не вбачається посилання на те, які саме юридичні наслідки породжує для заявника встановлення вказаного факту, не визначено підстави набуття ним громадянства України (внаслідок прийняття до громадянства або поновлення у громадянстві), враховуючи обрану заявником підставу, йому необхідно подати до суду докази на підтвердження дотримання ним порядку, визначеного Законом України «Про громадянство України».

Окрім того, обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 352,40 грн.

Документи про сплату судового збору подаються суду в оригіналі.

Документом про оплату витрат є квитанція установи банку або відділення поштового зв'язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. У разі коли оплата витрат здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера, скріпленим печаткою фінансової установи.

Заявником в порушення зазначених вимог надано до суду копію квитанції про сплату судового збору.

Без усунення вказаних недоліків заява не може бути прийнята до провадження суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)

Оскільки заявником вимоги закону при поданні заяви у повному обсязі не виконано, що є підставою для залишення заяви без руху, відповідно до положень ст.185 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи викладене, залишення даної заяви без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 18, 318 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2, заінтересована особа - Управління ДМС у Херсонській області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху, надавши заявнику строк для виправлення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз'яснити, що у випадку не усунення заявником недоліків заяви у зазначений вище термін заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Прохоренко