провадження № 2/243/583/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючий суддя С.Г.Пронін

за участю секретаря Хміль О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Словянська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона отримала спадщину від батька ОСОБА_3, який працював у відповідача з 09.03.1992 року по 12.11.1997 року. При його звільненні з підприємства заборгованість відповідача по заробітній платі складала 127 грн 58коп. Крім того, вважає, що з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 09.03.1997 року по 26.12.2017 року в розмірі 46312 грн.16 коп. та моральну шкоду, у звязку з незаконними діями відповідача, порушенням його трудових прав, які привели до втрати налагоджених і нормальних життєвих звязків, в розмірі 3000 грн. Просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з ВАТ «Содовий завод» заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду.

Позивач до судового засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Содовий завод»в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином. Суду надано заяву ліквідатора ОСОБА_4, відповідно до якої вона просить розглянути справу без участі представника ВАТ «Содовий завод». Позовні вимоги не визнає, зазначила, що справу про банкрутство ВАТ «Содовий завод» порушено згідно ухвали Донецького господарського суду № 5/174Б від 03.01.2001 року, постановою цього ж суду відкрита ліквідаційна процедура з 09.04.2003 року. В 2014 році на сайті Міністерства юстиції України та Вищого Господарського суду України були зареєстровані оголошення про продаж майна цілісного майнового комплексу ВАТ «Содовий завод», тобто проведені торги по майну, однак через відсутність набувача торги визнані такими що не відбулися. Будь-яке збільшення суми у ліквідаційної процедури по справі № 5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод» в частині застосування КЗпП України та інших нормативно-правових актів прийнятих до набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»не можуть суперечити вищевказаному Закону України (ч. 2 ст.23 розділу VII Прикінцевих положень Закону № 2343-ХІІ від 14.05.1992 року, ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VI від 22.10.2011 року «у банкрута не виникають ніяких додаткових зобовязань»).

Тому ВАТ «Содовий завод» не може визнавати індексації, компенсації та інші додаткові вимоги крім основних заборгованостей по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури рахується за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор за законом не може збільшити

реєстр кредиторів, які з моменту затвердження господарським судом не змінюються. Будь-які зміни сум у ліквідаційній процедурі не передбачені. На підставі викладеного, крім дійсної заробітної плати всі інші вимоги ВАТ «Содовий завод», який знаходиться в ліквідаційній процедурі, не визнає за законом.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, працював у ВАТ «Содовий завод» з 09.03.1992 року по 12.11.1997 року. З жовтня 1996 року відповідач припинив виплачувати працівникам заробітну плату.

Згідно довідки ОСОБА_2 акціонерного товариства «Содовий завод» № 01-23/553 від 30.11.2017 року слідує, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 складає 127,58 гривень.

21 березня 2009 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом Райгородоцької селищної ради Словянського району Донецької області, серія І-НО № 374994.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 серія І-АВ № 247938 слідує, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1

Згідно із заповітом від 14.02.2008 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів своїй дочці ОСОБА_1

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені уст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч. 7ст. 43 Конституції України, ч. 1ст. 115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з вимогами ч. 1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Оскільки відповідачем не було проведено розрахунку з позивачем та не виплачено належну їй заробітну плату, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу щодо стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати в сумі 127,58 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

Зазначені норми трудового права структурно віднесені до розділу VІІ "Оплата праці" указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Про неможливість здійснити розрахунок з позивачем ОСОБА_3 підприємство вказує на відсутність коштів та відкриття Ліквідаційної процедури по справі з приводу банкрутства підприємства на підставі Постанови Донецького Господарського суду від 04 вересня 2003 року.

За положеннями ч. 4ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що дія мораторію не поширюється на вимоги колишніх працівників про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З урахуванням вимог ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"встановлено, що закінчення строку виплати заробітної плати (ст. 115 КЗпП) не є початком перебігу зазначеного процесуального строку, якщо не оспорюється право на її одержання; у відповідних випадках ця обставина може бути підставою для вимог про компенсацію втрати частини заробітку у зв'язку із затримкою його виплати. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці": "Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення."

Тому з підприємства - ВАТ "Содовий завод" на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з підприємства середній заробіток за час затримки з 13.11.1997 року по 26.12.2017 року, що за 5-ти денним робочим тижнем складає 5031 днів.

Відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348) середньоденний заробіток позивача складає 9,18 грн., зазначена сума визначена з урахуванням довідки відповідача № 01-23/553б від 30.11.2017 року, в якій зазначено, що його середньомісячна заробітна плата за останні два місяці роботи складала 132,95 грн.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин).

Відповідно до довідки ВАТ «Содовий завод» № 01-23/553б від 30.11.2017 року позивачем на даному підприємстві відпрацьовано за два останніх місяця роботи у жовтні 1997 року 66,8 годин, у вересні 1997 року 171,1 годин. Отже, середньоденний заробіток позивача склав: 132,95/118,95=1,12*8,2 год.=9,18 грн.

Отже, розрахунок сума середнього заробітку за весь час затримки виплати складає 46184,58 грн., з розрахунку: 9,18 грн. (середньоденна заробітна плата) х 5031 (робочих днів)= 46184,58 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають задоволенню повністю.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн., суд виходить з наступного.

В своїх позовній заяві позивач зазначає, що порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_3 батька позивача привели до втрати його налагоджених і нормальних життєвих зв'язків, через що він був вимушений докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Через провину відповідача він не міг своєчасно і в повному обсязі оплачувати необхідні платежі, податки і збори, передбачені законодавством, нести витрати по утриманню житлового будинку, в якому він мешкає, а також належним чином харчуватись і вдягатись, утримувати свою сім'ю тощо. Внаслідок чого він став нервовим, роздратованим та пригніченим, стан його здоров'я погіршився, в тому числі через тривалий час порушення відповідачем його законних прав і інтересів.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 500 грн. При цьому, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та враховує зазначені позивачем обставини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 130, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 353, 355, 356 ЦПК України, ст.ст.117,237-1 КЗпП України,ст. 23 ЦК України,Законом України "Про оплату праці",Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці",Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", звязку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Законом України "Про судовий збір", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 Акціонерного Товариства «Содовий завод», яке розташоване за адресою: 84100 Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Чубаря, б. 91, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка зареєстрований за адресою: вул.. Молодіжна, б. 13 АДРЕСА_1, заборгованість по заробітній платі в розмірі 127 (сто двадцять сім) грн.. 58 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 листопада 1997 року по 26 грудня 2017 року в розмірі 46184 ( сорок шість тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 58 коп., моральну шкоду в розмірі 500 (пятсот) грн., а всього (тридцять тисяч двісті двадцять девять) грн.97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 Акціонерного Товариства «Содовий завод»,яке розташоване за адресою: 84100 Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Чубаря, б. 91, , судовий збір на користь держави у розмірі640,00 грн., отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/

22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001, кодкласифікації доходів бюджету: 22030106.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, у звязку з відсутністю підстав.

На рішення суду учасниками справи може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5