ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/401/18 Номер провадження 22-ц/814/46/18Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Пилипчук Л.І.

суддів Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року, постановлене суддею Левицькою Т.В.,

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

28.02.2018 ОСОБА_2 звернулась в суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою упродовж 2009 2017 років у розмірі 26 676, 79 грн. Просила визнати поважними причини пропуску позовної давності.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 17.05.2018 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 його оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на неправильне тлумачення судом першої інстанції вимог статей 267 та 261 Цивільного кодексу України щодо застосування строків позовної давності. Вважає, що у неї наявні поважні причини пропуску строку позовної давності, за яких суд мав поновити цей строк, а саме, похилий вік, малограмотність та юридична необізнаність, а також недобросовісна поведінка відповідача, який на її неодноразові звернення обіцяв провести розрахунок.

Зазначає, що відповідач, вчинивши заходи щодо погашення суми заборгованості, фактично визнав заборгованість та перервав строк позовної давності.

Заперечує висновок суду про відмову позову повністю, оскільки відповідач частково погасив заборгованість на стадії судового розгляду, а тому в цій частині суд мав закрити провадження у справі, а не відмовляти в позові.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 16.10.2018 надав суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі відповідача. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечив, відзив на апеляційну скаргу до суду не надав.

Враховуючи, що справа, рішення у якій переглядається в апеляційному порядку, є малозначною у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, вона підлягає розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 097144 від 22.03.2004 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 3,39 га з кадастровим номером 000140728, яка знаходиться на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області.

30.07.2009 між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки./а.с.5-8/

Відповідно до п. 2.3. вищевказаного договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від грошової оцінки і становить 1 399, 46 грн.

Пунктами 4.1., 4.2. та 4.3. договору також визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки кожного року і становить 1 399, 46 грн. на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься щорічно, не пізніше 20 грудня поточного року в повному обсязі.

Розрахунок суми заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» по орендній платі за землю за 2009 2017 роки становить 26 676 грн. 79 коп., що не заперечується сторонами, а тому в силу статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню./а.с.3/

Представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву надано суду першої інстанції копії чеків від 29.03.2018, що підтверджують сплату орендодавцю ОСОБА_2 орендної плати за 2015 2017 роки /а.с.29-30./

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що заборгованість відповідача по орендній платі за період 2025-2017 роки погашена, а тому відсутній предмет спору, а щодо вимог про стягнення заборгованості по орендній платі за період з 2009 по 2014 роки позивачем пропущений строк позовної давності без поважних причин.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів, хибного тлумачення норм права.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення та доцільності застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України спростовуються наступним.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що відповідно до духу указаної Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Оскільки предметом позову є орендна плата за землю за період 2009-2017 роки, а підставами позову - невиконання відповідачем умов договору оренди землі щодо строків та розміру її сплати, тому суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин обгрунтовано зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2015-2017 роки у звязку з відсутністю предмету спору, а за попередній період у звязку з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного тлумачення судом першої інстанції вимог статей 267 та 261 Цивільного кодексу України щодо застосування строків позовної давності є хибними. Районний суд правомірно виходив з того, що до поважних причин пропуску позовної давності можуть бути віднесені обставини, які виникли незалежно від волі особи, яка мала право відповідної вимоги та обєктивно унеможливили звернення цієї особи за судовим захистом у період дії строку позовної давності. Зважаючи на викладене, обгрунтування позивачкою поважності причин пропуску позовної давності похилим віком, малограмотністю та юридичною необізнаністю є неспроможним, як і посилання на недобросовісність поведінки відповідача при її неодноразових зверненнях упродовж зазначеного нею періоду за орендною платою, що не підтверджується відповідними доказами.

Частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1 та 5 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.ч. 3- 5 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Поважних причин пропуску ОСОБА_2 позовної давності за наведених нею обставин не вбачається, тому районний суд обгрунтовано з урахуванням клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2009-2014 роки з таких підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. ст.351, 374, 375, 381 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2018 року.

ОСОБА_4 ОСОБА_1

Судді Ю.В. Дряниця

ОСОБА_5