Провадження № 2/643/1797/18
17.01.2018 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Мельникової І.Д.,
за участю секретаря Ширіної Я.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що відповідачі не проживають в квартирі за зазначеною адресою з 2013 року, їх речі відсутні, не сплачують жодних комунальних платежів, не цікавляться житловим приміщенням.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, заявили клопотання, яке було задоволено судом, щодо відмови у допиті свідка ОСОБА_7. Крім того, позивач у судовому засіданні пояснила, що у них з відповідачами виникають сварки, в неї з донькою відповідача кімната на двох згідно рішення суду, жінка ОСОБА_4 прописувалась в квартирі на підставі рішення суду, відповідачі у вересні 2017 року зайшли до квартири, поставили диван, але потім забрали його, та сказали, що хочуть заселити квартирантів, виписуватись не хочуть та бажають, щоб навпаки позивач з сімєю пішли з квартири. Позивач проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.
Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтверджувала пояснення позивача.
Треті особи ОСОБА_6, Харківська міська рада у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідачі зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира не приватизована (а.с. 4).
Позивач у судовому засіданні пояснила, що у них з відповідачами виникають сварки, в неї з донькою відповідача кімната на двох згідно рішення суду, жінка ОСОБА_4 прописувалась в квартирі на підставі рішення суду, відповідачі у вересні 2017 року зайшли до квартири, поставили диван, але потім забрали його, та сказали, що хочуть заселити квартирантів, виписуватись не хочуть та бажають, щоб навпаки позивач з сімєю пішли з квартири. Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила пояснення позивача.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 показав, що він є сусідом позивача, мешкає у будинку з 2013 року, ОСОБА_4 (брат ОСОБА_3) переїхав кудись та не жив з 2013 року у квартирі. У ОСОБА_4 була дружина ОСОБА_5, він її не бачив, вони переїжджали всі разом. Бачив, що вони приїжджали у вересні 2017 року, хотіли заїхати у квартиру. Павло хотів переїхати назад, у них був скандал стосовно житла. Однак, він так і не заїхав і не живе, він когось хотів підселити, здати кімнату в оренду. Анжела сказала хочеш живи, але когось заселяти не дозволила.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Частиною 1 статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Із розяснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» від 12 квітня 1985 року вбачається, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, у зв'язку з чим вказане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.
Позивач в якості доказу разом з позовом надав суду акт щодо непроживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року. Але в акті не зазначено прізвищ, імен, по батькові сусідів, які склали акт, не зрозуміло, які особи були присутні при його складенні, оригінал акту суду не надавався.
Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази в їх сукупності, зясував, що в поясненнях сторін та поясненнях свідка існують протиріччя, та з них неможливо встановити факт відсутності проживання відповідачів та небажання їх проживати за місцем своєї реєстрації. Інших доказів в обґрунтування позову позивачем суду не надано.
На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні об'єктивні та переконливі докази на підтвердження непроживання відповідачів у спірній квартирі без поважних причин понад шести місяців, тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 4, 12, 77-81, 259, 263-265,268, 280-284 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце реєстрації: м. Харків. АДРЕСА_2), треті особи: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: м. Харків. АДРЕСА_2), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_6, місце реєстрації: м. Харків. АДРЕСА_2), Харківська міська рада (місцезнаходження: м. Харків, пл. Конституції, 7) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 24.01.2018.
Суддя Московського районного
суду м. Харкова І.Д. Мельникова