Ухвала

30 жовтня 2018 року
м. Київ

справа № 591/1874/17

провадження № 61-46453ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Зарічного районного суду міста суми від 06 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сумського прикордонного закону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), Державної казначейської служби України, третя особа ? Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, та з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з держави Україна на її користь майнову шкоду в розмірі

7 219,90 грн та моральну в розмірі 50 000,00 грн за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 06 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3 155,32 грн за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.
Стягнуто з держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.
Стягнуто з держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов?язані з розглядом справи, в розмірі 5 348,62 грн за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) та Державна казначейська служба України оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року апеляційні скарги Державної казначейської служби України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) задоволено частково.
Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 06 липня 2018 року змінено, викладено другий ? четвертий абзаци резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнуто з держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 3 155,32 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 50 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати у розмірі 5 348,62 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

23 жовтня 2018 року через засоби поштового зв`язку Державна казначейська служба України звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Зарічного районного суду міста суми від 06 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в справі № 591/1874/17 є відшкодування майнової шкоди у розмірі 7 219,90 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 176 200,00 грн (1 762,00 грн х 100).

Державна казначейська служба України у касаційній скарзі, керуючись підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, посилається на те, що у касаційній скарзі порушено питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання заявника у касаційній скарзі на пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними.

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Зарічного районного суду міста суми від 06 липня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Державної казначейської служби України, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило