Справа № 487/4882/18
Провадження № 2/487/2144/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

22.10.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Демиденко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (54038 м. Миколаїв, 5-й Парниковий провулок, 24А) до ОСОБА_2, (54038 м. Миколаїв, 5-й Парниковий провулок, 24А), ОСОБА_3 (54038 м. Миколаїв, 5-й Парниковий провулок, 24А), про визнання осіб, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

27.07.2018 року до Заводського районного суду міста Миколаєва звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому посилаючись на те, що позивачці належить нерухоме майно від 04.03.2015 року житловий будинок №22 по провулку 5-Й Парниковий в м. Миколаєві. Разом з позивачкою проживали і були зареєстровані відповідачі які є доньками позивачки.

В обґрунтування позову зазначив, що одна з доньок проживає за межами України де зареєструвала шлюб. 13 років донька не проживає в будинку, майна в будинку її немає. В оплаті комунальних платежів вона участі не приймає. Інша дочка з липня 2013 року виїхала з будинку, комунальні платежі також не сплачує та участі в технічному обслуговуванні домоволодіння не приймає, на підставі чого просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на проживання у домоволодінні 24А по 5-му Парниковому провулку у м. Миколаєві.

Позивач ОСОБА_1 про відкриття провадження була повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 про відкриття провадження була повідомлена належним чином, відзив суду не надала.

Відповідач ОСОБА_3 про відкриття провадження була повідомлена належним чином, відзив суду не надала.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1, на підставі особистої власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.03.2015 року належить житловий будинок №22 по провулку 5-й Парниковий у м. Миколаєві.

Свідоцтво про право власності не нерухоме майно було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.03.2015 року за реєстраційним №01, що підтверджується копією свідоцтва про право власності.

Земельна ділянка приватизована позивачем за реєстраційним № 01, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.11.2013 року.

Разом з позивачкою у домоволодінні проживали і були зареєстровані дочки позивачки.

Відповідно до довідки про склад сімї, виданої 18.07.2018 року за №409 Миколаївська міська рада адміністрація Заводського району, будинок №24А по 5-му Парниковому провулку у м. Миколаєві зареєстровані чотири особи, а саме: позивач (мати відповідачів) ОСОБА_1, ОСОБА_4, відповідач (донька позивачки) - ОСОБА_2, відповідач (донька позивачки) - ОСОБА_3

Актами про не проживання віл 18.07.2018 року та 23.07.2018 року, посвідченого Миколаївською міською радою адміністрація Заводського району підтверджено той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за місцем реєстрації з липня 2013 року ОСОБА_2 її місце невідомо вже 5 років не проживає в даному будинку, ОСОБА_3 виїхала за кордон де одружилася та проживає.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися й розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача за місцем мешкання понад рік без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі, не мешкають в спірній квартирі більше року без поважних причин, втратили право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,про визнання осіб, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком №24А, розташованою за адресою:м. Миколаїв, 5-й Парниковий провулок.

Зобовязати Виконавчий комітет Миколаївської міської ради зняти відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_2, з реєстрації місця проживання за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,РНОКПП: НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,РНОКПП: НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 22.10.2018 року.

Суддя Біцюк А. В.