КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

провадження № 22-ц/824/210/2018 Суддя-доповідач Олійник В.І.

31 жовтня 2018 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: - Олійника В.І.,
суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,
при секретарі Лисиці Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у складі судді Ластовки Н.Д. у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, який обгрунтовувала тим, що 11 лютого 2016 року близько 14 год. 20 хв. в м. Ірпінь на перехресті вулиць Лермонтова та Мечнікова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ 3309» (державний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2, який порушив правила дорожнього руху та здійснив наїзд на транспортний засіб «Ford Fiesta» (державний номер НОМЕР_2), власницею якого є ОСОБА_3
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні даного адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу.
Зазначала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, в тому числі автомобіль «Ford Fiesta» (державний номер НОМЕР_2), чим позивачці було заподіяно шкоду.
Тому вона звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «НОВА» на її користь страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн., судовий збір в сумі 500 грн., та стягнути з ОСОБА_2 на її користь решту майнової шкоди в розмірі 98 800 грн. 58 коп. та судовий збір в розмірі 988 грн. 01 коп.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року позов задоволено, і стягнуто з ПрАТ СК «Нова» на користь ОСОБА_3 50 000 грн. страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 500 грн., а всього - 50 500 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції і направлення справи за підсудністю для розгляду до Вишгородського районного суду Київської області.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 правомірно пред'явлено вимоги до ПАТ СК «НОВА» про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., оскільки як вбачається з копії Полісу №АІ/5836318, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну становить 50 000 грн., а франшиза дорівнює нулю.
Також суд прийшов до вірного висновку, що різниця між фактично понесеними позивачкою витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Ford Fiesta» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) та страховим відшкодуванням, що підлягала стягненню з СК «Нова», належало стягнути з винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди особи - ОСОБА_2 у розмірі 98 800 грн. 58 коп. (148 800,58 грн. - 50 000,00 грн.).
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що на постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.5).
Також встановлено, що 11.02.2016 року о 14 год. 20 хв. в місті Ірпінь на перехресті вулиці Мечнікова та вулиці Лєрмонтова водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ГАЗ 3309» (державний номер НОМЕР_1) та рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі автомобілю «Форд» (державний номер НОМЕР_2), який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулосі зіткнення і автомобілі отримали механічні пошкодження.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України (що діяв на час винесення заочного рішення) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова-відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За нормою ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «НОВА», згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5836318, зі строком дії до 31.03.2016 року, за умовами договору забезпечений транспортний засіб - автомобіль «ГАЗ 3309» (державний номерний знак НОМЕР_3).
29 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 11 лютого 2016 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «ГАЗ 3309» (державний номерний знак НОМЕР_3), яким керував водій ОСОБА_2 (а.с.9-12).
За ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними у статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.
Відповідно до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.
За ст.9 цього ж Закону Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і стверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.
Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного лайна України №1074/8395 від 24 листопада 2003 року.
Таким чином, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності.
Як вбачається зі Звіту №856 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Ford Fiesta» (державний номер НОМЕР_2) ним встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Fiesta» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) внаслідок пошкодження при ДТП склала148 800 грн. 58 коп. (а.с.10-11).
28 березня 2016 року (вих.№578/0/17-16) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА» повідомило, що потерпіла особа ОСОБА_3 надала усі передбачені законодавством документи та повідомила, що заяву про страхове відшкодування було отримано 4 березня 2016 pоку, а отже строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату встановлюється до 02.06.2016 року.
Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст.36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За ст.36.2 у разі визнання страховиком вимог заявника обґрунтованими він зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з рахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Згідно зі Звітом №856 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Ford Fiesta» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fiesta» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) внаслідок пошкодження при ДТП склав 148 800 грн. 58 коп. (а.с.10-11).

На день подачі позову до суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА» не повідомила про своє рішення та не сплатила позивачці страхове відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем виконано вимоги ст.35 Закону України та подано заяву про настання ДТП і необхідні документи до ПАТ СК «Нова».

За правилом п.22.1. cт.22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Визначаючи розмір страхового відшкодування, який підлягає до стягнення з ПАТ СК «Нова», суд вірно виходив з фактичних витрат, понесених позивачкою за відновлювальний ремонт належного ОСОБА_3 транспортного засобу «Ford Fiesta» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) в результаті його пошкодження при ДТП, які склали 148 800 грн. 58 коп. та ліміту СК «Нова», встановленого полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у 50 000 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вважав, що позивачкою ОСОБА_3 правомірно пред'явлено вимоги до Приватного акціонерного товариства «СК «НОВА» про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., оскільки як вбачається з копії Полісу №АІ/ 5836318, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становить 50 000 грн., а франшиза дорівнює нулю.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Суд першої інстанції прийшов також до правильного висновку, що різниця між фактично понесеними позивачкою витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Ford Fiesta» (державний реєстраційний номер НОМЕР_2) та страховим відшкодуванням, що підлягає до стягнення з СК «Нова», підлягає стягненню з винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди особи - ОСОБА_2 у розмірі 98 800 грн. 58 коп. (148 800 грн. 58 коп. - 50 000 грн.).

Щодо тверджень апелянта про підсудність даної справи Вишгородському районному суду Київської області, то вони не знаходять свого підтвердження, оскільки відповідачем - 1 відповідно до поданої позовної заяви є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова», яка територіально знаходиться у Дніпровському районі міста Києва по вулиці Марини Раскової, 11, а згідно з ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб.

Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, на підставі наявних матеріалів справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заочним рішенням суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: