АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 661/4753/14-ц Головуючий у І інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Номер провадження 22-ц/791/283/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської областівід 21 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за депозитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

у жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що 05 січня 2012 року на території Автономної Республіки Крим між сторонами було укладено депозитний договір SAMDN7559 з додатковою угодою до нього, за яким позивач передав, а відповідач прийняв на депозит грошові кошти у розмірі 69717,77 гривні на строк 6 місяців, що підтверджується копіями квитанцій та випискою за основною карткою позивача № НОМЕР_1 за період з 05 травня 2012 року по 30 вересня 2014 року, за умовами договору відповідач зобов'язався нарахувати та щомісячно виплачувати позивачу відсотки в розмірі 14,5 %, які згодом були збільшені до 18 %, з 05 квітня 2014 року відповідач припинив нараховувати та виплачувати відсотки, на вимогу позивача депозитні кошти не повернув, відмова відповідача від дострокового повернення депозиту спричинили позивачу фізичні та душевні страждання, переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень, впродовж останніх місяців він та його родина знаходяться у скрутному матеріальному стані, порушився уклад його сімейного життя, він вимушений витрачати час на здійснення дій по відновленню порушеного права, не може забезпечити належний догляд та умови життя своїй родині, у позові просив стягнути з відповідача на користь позивача суму банківського вкладу у розмірі 69717,77 гривні та 17524 гривні річних, у відшкодування моральної шкоди 7620 гривень, судових витрат 76,20 гривні, всього 94937,97 гривні.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської областівід 21 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 за договором банківського вкладу SAMDN7559 від 05 січня 2012 року 87241,77 гривні (з яких сума основного боргу 69717,77 гривні, відсотки 17524 гривні), судовий збір в розмірі 872,42 гривні, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було належним чином доведено факту укладення з відповідачем вказаного у позові договору банківського вкладу та внесення ним на депозит 69717,77 гривні.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 вважав апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, пояснив, що до суду на підтвердження позовних вимог надав всі наявні у нього документи, представник відповідача до суду не з'явився при належному повідомленні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 10, 57-60 ЦПК України в його редакції, чинній на день ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, на позивача у такому випадку покладається обов'язок довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування та за законом можуть підтвердити спірні обставини справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, такі самі положення містять ст. ст. 4, 12, 76-81 ЦПК України в чинній редакції.

Для позивача у даній справі предметом доказування є факт укладення ним з іншою стороною депозитного договору та внесення певної суми грошових коштів на відповідний рахунок.

Правовідносини з приводу банківського вкладу врегульовано ст. ст. 1058, 1059 ЦК України, за положеннями яких за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі, яка вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, у разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

За ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 з наступними змінами, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб може бути підтверджено договором банківського рахунку, договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки, договором банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката, договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. За п. п. 2.1, 2.2. цього Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті, додержання письмової форми договору (паперова або електронна) є обов'язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником.

Відповідно до положень п. п. 1.8-1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 з наступними змінами, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки, договір банківського рахунку укладається в письмовій формі, один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту, у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору, тощо.

П. 10.1 останньої Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам, зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу, після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

За п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 з наступними змінами в редакції, чинній на час вказаних у позові спірних правовідносин сторін, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

На вимогу зазначених вище положень процесуального права позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності достовірно підтвердили наявність між сторонами договірних правовідносин банківського вкладу, про що вказано у позовній заяві, надані ним заява та квитанції на частину заявлених до стягнення коштів в силу приведених нормативів Національного банку України такими доказами не є, рішення ж суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення у справі в цій частині скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення банківського вкладу, в решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374-376, 381 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської областівід 21 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення банківського вкладу та судового збору скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про стягнення банківського вкладу відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 20 січня 2018 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик