печерський районний суд міста києва
Справа № 757/702/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

за участі представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренка Р. Г.,

представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 52362105 з примусового виконання рішення суду від 17.02.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Народна позика» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертична В. В. звернулася до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 до виконання ним зобов'язань за виконавчим провадженням №52362105 з примусового виконання виконавчого листа №757/702/15-ц від 14.07.2015, виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» заборгованості за кредитним договором № 2802001/000-КФК/13 в розмірі заборгованості за кредитом в сумі 6 320 000, 00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 2 769 438, 01 грн., пені в сумі 6 320 000, 00 грн., штрафу в сумі 1 643 200,00 грн. та судового збору у розмірі 3654 грн., а всього 17 056 292, 01 грн., оскільки боржник не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання.

Присутній у судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сидоренко Р. Г. просив задовольнити подання головного державного виконавця Тертичної В. В. з підстав, вказаних у поданні.

Представник стягувача ТОВ «ФК «Народна позики» ОСОБА_2 просила задовольнити подання головного державного виконавця, наголосила, що виконати рішення суду неможливо без вжиття такого заходу забезпечення.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме ч. 1 ст. 441 ЦПК України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, заслухавши обґрунтування державного виконавця, думку представника стягувача, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 52362105 з примусового виконання виконавчого листа №757/702/15-ц від 14.07.2015 виданого Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» заборгованості за кредитним договором № 2802001/000-КФК/13.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2016 була надіслана боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1.

В межах виконавчого провадження державними виконавцями було направлено запити до різних державних органів з метою з'ясування наявності рухомого або нерухомого майна, на яке може бути звернуте стягнення. За результатами вчинення виконавчих дій виявлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб: ПП ОСОБА_5 (причіп бортовий тентований, д.н.з НОМЕР_2), який постановою від 13.07.2017 оголошено в розшук.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 11.09.2017 на адресу боржника направлявся виклик державного виконавця, в якому ОСОБА_4 було зобов'язано з'явитись до виконавця 26.09.2017 у з 10:00 до 17:00 за адресою: 01001, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73, каб. 522, щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Крім того, 21.09.2017 направлено виклик державного виконавця, яким зобов'язано ОСОБА_4 з'явитись до виконавця 26.09.2017 з 10:00 до 17:00 за адресою: 01001, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73, каб. 522, щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. У разі ненадання підтверджуючих документів надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа.

Проте на виклики державного виконавця боржник не з'явився.

Також на адресу боржника державним виконавцем 21.09.2017 направлялись вимоги про надання достовірних відомостей про майно, що перебуває у спільній власності, відомостей про майно, що перебуває у заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб; про надання достовірних відомостей про майнові права боржника; про надання відомостей про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки у цінних паперах у депозитарних установах; про надання декларації про доходи та майно боржника, які залишені без виконання.

Судом встановлено, що державним виконавцем були вчинені дії передбачені чинним законодавством з метою повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, здійснювались його виклики та направлялись численні вимоги, що були проігноровані боржником.

Також з матеріалів подання вбачається, що за боржником зареєстроване на праві власності нерухоме майно: гаражі площею 183,7 кв.м. у Луганській області, причіп 2009 року випуску, на котрі накладено арешт.

Отже за рахунок вказаного майна можливе часткове задоволення вимог стягувача внаслідок його примусової реалізації.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду: накладено арешт на майно боржника, накладено арешт на кошти боржника, виставляються платіжні вимоги на списання коштів, здійснюється перевірка майнового стану боржника, проте, вимоги державного виконавця щодо термінового виконання проігноровані, сума боргу залишається несплаченою.

Виконавчий лист про стягнення з боржника на користь ПАТ «ФК «Народна позика» заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 056 292, 01 грн., видано 14.07.2015.

Утім будь-яких дій на погашення кредитної заборгованості боржник не здійснював.

Незважаючи на те, що рішення про стягнення кредитної заборгованості були ухвалені судами ще у 2015 році, станом на 22.01.2018 боржник будь-яких коштів на її погашення не перерахував.

Таким чином суд вважає, що таке тривале невиконання рішення суду, при наявності можливості здійснювати погашення кредитної заборгованості, свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання судових рішень.

Будучи обізнаним про кредитну заборгованість в такому розмірі, більше сімнадцяти мільйонів гривень, боржник не з'являється на виклики до державного виконавця для дачі пояснень. Не сприяє, та не вживає заходів направлених на виконання рішень судів (відчуження майна з метою сплати боргу, відрахування певної частини доходу від здійснення діяльності тощо).

Як вбачається, невиконання боржником рішення суду не зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Тобто обставини, які склалися, свідчать, що боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, боржником та / або його представником не подано доказів того, що з часу відкриття виконавчого провадження ним вживаються дії, об'єктивно спрямовані на погашення боргу перед стягувачем, та які б були співмірні борговим зобов'язанням.

Згідно з приписами частини 3 статті 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника у виконавчому провадженні № 52362105 ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданий 20.05.2004 Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області) у праві на виїзд за межі України до виконання майнових зобов'язань, покладеним на нього рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2015, без вилучення паспортного документу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя І. В. Литвинова