Справа № 661/3667/15-ц
Провадження № 6/661/17/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Чирського Г.М.

при секретарі - Шевченко Ю.М.,

за участю - державного виконавця Бахур Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 подання старшого державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним поданням про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_3, обґрунтовуючи його вимоги умисним ухиленням останнього від виконання рішення суду від 15.04.16 р. про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми боргу солідарно у розмірі 10430 дол. США, що еквівалентно 233808,26 грн.

Старший державний виконавець Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи подання із зазначених у ньому підстав.

Боржник та стягувач у відповідності до ст. 439 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області перебуває виконавче провадження №51940930 з примусового виконання виконавчого листа №661/3667/15-ц виданого 09.08.2016 р. Новокаховським міським судом, про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 борг в розмірі 10430 дол. США, що еквівалентно 223808,26 грн. в рівних частинах з кожного, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 5000 дол. США, що еквівалентно 112084,50 грн., а також в рівних частинах судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3702,54 грн., по 1851,27 грн. з кожного, а всього 347744,03 грн.16.08.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка як зазначено виконавцем направлена боржникам, проте матеріали подання не містять відомостей про отримання постанови боржниками.

Постановою державного виконавця від 15.09.2016 р. та 18.09.2016 р. накладено арешт на майно боржника та арешт на грошові кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним.

Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

В матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до належного йому житла.

Додані до подання акти державного виконавця від 02.11.2017 року, 30.05.2017 року та 12.01.2018 року про те, що він не зміг потрапити до житлової квартири боржника та вимоги державного виконавця, не є належними доказами перешкоджання ним державному виконавцю вільному доступу до його житлового приміщення.

Із доданих до подання актів не вбачається часу проведення виконавчих дій, які могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці, тому вказаний акти не можуть вважатися належними і допустимими доказами для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника. Державним виконавцем не встановлені та не опитані сусіди щодо проживання чи не проживання боржника у квартирі.

Крім того, фіксування державним виконавцем в акті того факту, що двері до квартирі зачинені, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.

Слід зазначити також про те, що державний виконавець у поданні посилається на акти від 30.08.2016 р., 15.09.2016 р., 13.12.2016 р., проте зазначені акти в матеріалах подання відсутні. Наявна в матеріалах подання копія вимоги державного виконавця від 20.12.2017 р., направлена боржнику ОСОБА_3, містить виправлення в зазначені дати перевірки майнового стану та зобовязанні останнього бути присутнім за адресою мешкання, яка окрім цього, не містить підтвердження такого направлення та отримання останнім вказаної вимоги.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, однак як вбачається з подання, боржник виявляє зацікавленість у виконанні рішення суду та звертається до державного виконавця з заявою про реалізацію в рахунок погашення боргу меблів, які описані державним виконавцем.

За таких обставин та з огляду на відсутність належних доказів щодо перешкоджання боржником вільному доступу до його житлового приміщення у державного виконавця, зважаючи також на те, що проникнення до житла є крайньою мірою, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 439 ЦПК України суд, -

постановив:

У задоволенні подання державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 про примусове входження до житла боржника ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Г. М. Чирський