АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 653/3587/15-ц Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Номер провадження №22-ц/791/8/18 Доповідач: Бездрабко В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором та відшкодування збитків; зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору виконаним,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 квітня 2013 року між товариством та ОСОБА_2 укладений договір про фінансовий лізинг №00007029, відповідно до умов якого позивач передав у розпорядження відповідача транспортний засіб типу VWCC 1.8 TSI, 2013 року випуску, шасі НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2, а відповідач зобов'язався прийняти вказаний об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором, шляхом здійснення щомісячних платежів відповідно до умов договору та згідно із погодженим сторонами графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Поручителем ОСОБА_2 за договором виступив ОСОБА_3.

Оскільки лізингоодержувач порушив зобов'язання за договором щодо щомісячного здійснення оплати лізингових платежів, утворилась заборгованість у загальному розмірі 24589,44 грн., з яких: щомісячний лізинговий платіж за червень 2015 року становить 8262,88грн., за липень 2015 року - 817,77грн., за серпень 2015 року - 8138,79грн.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» стверджує про неодноразове направлення ОСОБА_2 нагадування про сплату заборгованості. Разом з третім нагадуванням від 05 травня 2015 року відповідачу спрямовано вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору. Вказане повідомлення відповідачем ОСОБА_2 отримано 16 травня 2015 року, з приводу чого товариство вважає, що договір фінансового лізингу з 29 травня 2015 року є припиненим.

14 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис нотаріуса №991 про примусове повернення об'єкта лізингу.

На підставі виконавчого напису нотаріуса, 18 серпня 2015 року автомобіль повернуто на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна».

ТОВ «Порше Лізинг Україна» просило суд стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь товариства упущену вигоду у вигляді несплачених щомісячних платежів за фактичний час користування ОСОБА_2 об'єктом лізингу у розмірі 24589,44 грн., збитки у розмірі 66547,15 грн., упущену вигоду у виді несплачених процентів, комісію за лізинговими платежами з вересня 2015 року по березень 2018 року у розмірі 212 888,97 грн., штраф у розмірі 361,47 грн., а всього 304 387,03 грн., а також понесені судові витрати.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що зобов'язання за договором лізингу від 08 квітня 2013 року ним виконано в повному обсязі, посилаючись на те, що за договором він сплатив суму в розмірі 39 211,41 доларів США, що на момент звернення із зустрічним позовом становить 1 058 697,00 гривень, в той час, як сума боргу на момент укладення договору фінансового лізингу складала 368 080 гривень.

Також вказав, що виконавчий напис нотаріуса та дії державного виконавця щодо вилучення у нього предмету лізингу є незаконними, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено чи засвідчений вказаний договір нотаріально, а державним виконавцем не дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Просив визнати договір фінансового лізингу від 08 квітня 2013 року виконаним та зобов'язати ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернути йому об'єкт лізингу, та здійснити перереєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 25 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Лізинг Україна» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ «Порше Лізинг Україна» повернути ОСОБА_2 транспортний засіб VWCC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг України» на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Ухвалено, що після набрання рішенням законної сили підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2015 року на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться в нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 304 387,03 гривень та на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_3 і знаходяться в нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 304 387,03 гривень.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ТОВ «Порше Лізинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу(п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

Під час розгляду скарги судом апеляційної інстанції представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання 17 січня 2018 року представник товариства не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у спосіб встановлений цивільним процесуальним законодавством, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованим листом 29 грудня 2017 року поштового відправлення. Причини неявки не повідомив. Справу розглянуто в порядку, визначеному ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 у простій письмовій формі був укладений договір фінансового лізингу №00007029, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язалося передати у розпорядження ОСОБА_2 об'єкт лізингу - транспортний засіб VWCC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4, а ОСОБА_2 зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із погодженим сторонами графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Відповідно до умов договору сторони погодили, що вартість об'єкта лізингу становить еквівалент у гривні 46010,40 доларів США, авансовий платіж визначено в еквіваленті 18404,16 доларів США, щомісячний платіж у сумі еквівалентній 832,29 доларів США, адміністративний платіж у сумі еквівалентній 690,16 доларів США; строк лізингу визначено 60 місяців (а.с.11).

Ухвалюючи у справі рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог та часткове задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що лізингоодержувачем ОСОБА_2 в повному обсязі виконано умови договору про фінансовий лізинг від 08 квітня 2013 року, а тому на його користь повинен бути повернутий об'єкт лізингу.

Також встановлено, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 30 серпня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 19 грудня 2017 року, у справі №653/3502/16 частково задоволений позов ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, відшкодування шкоди.

Рішенням суду, яке набрало законної сили договір про фінансовий лізинг №00007029 від 08.04.2013 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізінг Україна" та ОСОБА_2 визнаний недійсним.

Судом застосовано наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізінг Україна" на користь ОСОБА_2 397 957,72 гривень, сплачених ним лізингодавцю в рахунок виконання умов договору; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, відмовлено.

Відповідно до частин 1, 2 статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК ст. 203 ЦК України.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Частиною 1 статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Визнаючи оспорюваний договір про фінансовий лізинг від 08 квітня 2013 року недійсним (нікчемним) суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що сторонами при його укладені не було дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення.

Недійсний правочин визнається таким з моменту його укладення та не створює для сторін договору юридичних наслідків, пов'язаних і його подальшим виконанням.

Отже, заявлені позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу від 08 квітня 2013 року в загальному розмірі 304 387,03 грн. не підлягають задоволенню з підстав недійсності договору, а також не створюють для товариства обов'язку щодо повернення ОСОБА_2 об'єкту лізингу, з приводу чого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів у повному обсязі.

Вирішення місцевим судом у рішенні питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2015 року щодо скасування арешту, накладеного на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у розмірі 304 387,03грн., після набранням рішенням у цій справі законної сили, відповідають приписам статті 158 ч.9 ЦПК України, а відтак рішення суду в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 25 липня 2016 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором, відшкодування збитків та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору виконаним - відмовити.

Це ж рішення в частині скасування арешту, накладеного ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 листопада 2015 року на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 і знаходяться в нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 304 387,03 гривень та на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_3 і знаходяться в нього або в інших осіб, в межах суми позовних вимог, що становить 304 387,03 гривень, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 січня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько