Справа № 749/917/17 Провадження № 22-ц/795/186/2018 Головуючий у I інстанції - Шаповал З. О. Доповідач - Бечко Є. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

у складі: головуючого - судді Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Страшного М.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 грудня 2010 року, яка станом на 29 травня 2017 року становить 12961 грн. 54 коп., і яка складається з наступного: 1376 грн. 27 коп. - заборгованість за кредитом, 10491 грн. 86 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн. штрафу фіксована частина та 593 грн. 41 коп. - процентна складова. Також просило стягнути понесені судові витрати в сумі 1600 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що відповідач, підписавши заяву №б/н від 02 грудня 2010 року, отримав кредит у розмірі 1400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав внаслідок чого і виникла заборгованість.

Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом при винесенні рішення було допущено порушення судового слідства, що в подальшому призвело до неналежної оцінки доказам по справі. Не застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню до правовідносин сторін, допущено порушення норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно застосував строк позовної давності, адже термін дії кредитної карти Універсальна №759679 встановлено до 10/2015 року. На думку апелянта, у даній справі, судом взагалі не було досліджено строк дії кредитної карти, а також не було досліджено розрахунок заборгованості, долучений до позову, на предмет здійснення відповідачем погашень заборгованості, які відображені в останньому стовпчику розрахунку. Також, суд не дослідив сам розрахунок заборгованості з якого вбачається, що останній платіж за рахунком відповідач здійснив 07 червня 2014 року у розмірі 600 грн. та до цієї дати він активно користувався карткою, знімав кошти, здійснював часткове погашення.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 05 січня 2018 року, справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст.369 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що суд повно і всебічно дослідив докази надані позивачем до Щорського районного суду, зокрема суду не надано жодного доказу того, що після закінчення строку дії платіжної картки, відповідачу надавалася нова, не було надано даних про закінчення строку дії картки до суду першої інстанції, нова картка йому не видавалась, тому суд обґрунтовано застосував за його заявою строк позовної давності. Крім того, зазначив, що Апеляційний суд має досліджувати лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а нові докази - якщо їх неподання до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, таких доказів апелянтом не надано, тому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта 22 січня 2018 року подав до Апеляційного суду клопотання, в якому, з метою повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, просив приєднати до матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитним договором з визначенням розміру нарахованих відсотків та неустойки в межах загальних строків позовної давності.

Апеляційний суд не може прийняти до розгляду надані ПАТ КБ «ПриватБанк» доповнення на підставі ч.2 ст.364 ЦПК України, та заперечення, надані ОСОБА_1, оскільки вони були подані в порушення ст.360 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності. Суд зазначив, що за положеннями п.1.1.7.12 наданих Умов, стандартний термін дії картки становить 2 роки. До суду не надано жодних доказів того, що після закінчення строку дії платіжної картки, відповідачу надавалася нова. Точних даних про закінчення строку дії картки суду не надано, останній платіж відповідачем здійснено 07 червня 2014 року, а відтак строк позовної давності закінчився 08 червня 2017 року. Позивач звернувся з позовом 02 серпня 2017 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності. Доказів переривання строку позовної давності до суду не надано.

Колегія суддів Апеляційного суду Чернігівської області погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про оформлення кредиту, за змістом якої погодився з тим, що його заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Відповідач ознайомився і згоден з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», а також тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді. Відповідач зобов`язався їх виконувати та ознайомлюватись зі внесеними змінами на офіційному сайті позивача.

На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач надав відповідачу платіжну картку кредитка «універсальна» та кредит у розмірі 1400 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02 грудня 2010 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1, станом на 29 травня 2017 року становить 12961 грн. 54 коп., що складається із заборгованості: по кредиту - 1376 грн. 27 коп., по процентах за користування кредитом - 10491 грн. 86 коп., а також штрафи відповідно 500 грн. - фіксована частина та 593 грн. 41 коп. - процентна складова (а.с.6).

З даного розрахунку вбачається, що останній платіж ОСОБА_1 було здійснено 07 червня 2014 року в сумі 600 грн.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов, підписаних в односторонньому порядку головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», без зазначення дати їх складення, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. (а.с.20).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З матеріалів справи також вбачається, що представник ПАТ КБ «ПриватБанк» враховуючи право, надане законодавством, просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.39).

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності (а.с.49).

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що картка, видана відповідачу діє до жовтня 2015 року та надав суду апеляційної інстанції копію скриншоту виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с.67). З даної копії вбачається, що ОСОБА_2 має картку Універсальна НОМЕР_1 з лімітом 1400 грн., терміном дії 10/15.

Однак, колегія суддів вважає, що надана позивачем копія не може бути належним та допустимим доказом при розгляді даної справи.

Так, з копію скриншоту неможливо встановити за умовами якого саме договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було видано картку Універсальна НОМЕР_1 та крім того, Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду (а.с.8), видана по договору SAMDN2011, ІНН, ОСОБА_1 також не підтверджують, що відповідність строку дії картки до строку дії договору №б/н від 02 грудня 2010 року за умовами якого позивач просив стягнути борг з відповідача.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Висновок суду першої інстанції, що надані позивачем докази позбавляють можливості встановити строк дії картки, є вірним і наданою суду апеляційної інстанції копією скриншоту не спростовується. Сам по собі факт написання анкети-заяви з проханням надати послуги з отримання кредитної картки не може бути беззаперечним доказом отримання та користування відповідачем кредитною карткою Універсальна №759679 на даних умовах.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги

«Умовами і Правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом від 06.03.20110 року № СП-2010-256, які є складовою кредитного договору, не визначено строку дії картки. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно з положеннями статей 203, 205, 208, 1055 ЦК України договір кредиту повинен бути укладений у письмовій формі. Тобто з документів, підписаних стороною, має бути однозначно зрозуміло, і ними має бути конкретно визначено ті умови і ті дії, які засвідчуються підписом. Припущень у даному разі закон не допускає.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач пропустив строк позовної давності та у задоволенні позову відмовив. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку наданим доказам та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають обґрунтованих підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, а рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2017 року.

Головуючий:Судді: