Справа № 591/5921/17
Провадження № 4-с/591/14/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

державного виконавця Зарічного ВДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, субєкт оскарження: державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1, про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та визнання незаконними дій державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ :

20.10.2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 12.05.2017 року державним виконавцем Зарічного ВДВС м. Суми винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 591/5340/16-ц, виданого Зарічний районним судом м. Суми від 01.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 ну утримання двох дітей аліментів в твердій грошовій сумі по 1250 грн. на кожну дитину щомісячно тобто всього 2500 грн., починаючи стягнення з 11.10.2016 року.

Заявник зазначає, що оскільки в провадженні суді знаходиться його позов про зменшення розміру аліментів, і він повідомив про це державного виконавця і просив зупинити виконавче провадження в звязку з розглядом справи. Заявник вказує, що він не ухиляється від сплати аліментів та добровільно виконує рішення суду, щомісячно перераховую кошти матері дітей. 10.10.2017 року заявник отримав постанову про арешт майна, де було вказано, що боржник ухиляється від сплати аліментів, тому на його майно на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт. Заявник вважає цю постанову незаконною, з тих підстав, що вона не містить всі реквізитів, а саме: в постанові після слова постановляю державний виконавець не зазначила, які дії необхідно здійснити по відношенню до майна боржника. Крім того, заявник вказує що він добровільно виконує рішення суду, а тому державний виконавець не міг розпочинати примусове виконання рішення. Заявник зазначив, що арешт майна застосовується у розмірі суми стягнення, і вважає, що потребу у накладенні арешту відсутня, оскільки він самостійно сплачує аліменти на утримання дітей. Крім того, арешт майна проводиться у тому випадку, коли відсутні кошти у боржника. Однак постановою державного виконавця вже було звернуто стягнення на доходи боржника, тому заявник вважає арешт зайвим. Крім того, заявник вказує, що з накладенням арешту державним виконавцем не здійснено оцінка вартості майна. Тому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Зарічного ВДВС ОСОБА_1 про арешт майна боржника, та визнати незаконними дії державного виконавця з примусового виконання виконавчого листа.

У судовому засіданні 22.12.2017 року представник заявника скаргу підтримав, просив задовольнити. В наступне судове засідання представник заявника не зявився, причини неявки не повідомив.

У судовому засіданні 22.01.2018 року державний виконавець Литовченко Г.Ф. проти заперечувала та пояснила суду, що не погоджується з вимогами ОСОБА_2 викладеними у скарзі, так як виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 591/5340/16-ц відкрито за заявою стягувачки ОСОБА_3 Державний виконавець заперечила те, що боржник добровільно виконує рішення суду і пояснила, що з цього приводу були неодноразові звернення стягувачки, яка повідомляє виконавчу службу, що боржник сплачує аліменти у сумі 1000 грн. на двох дітей щомісячно, тоді як за рішенням суду він зобовязаний сплачувати 2500 грн. на двох дітей щомісячно. Тому боржнику нараховується борг по сплаті аліментів. У ході виконавчих дій було встановлено, що боржник працює у «ОСОБА_4А.», в звязку з чим була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка направлена за місцем роботи. Однак вказана постанова з незрозумілих причин не виконується по місцю роботи боржника, відрахування з заробітної плати не проводяться, борг не погашається. Тому стягувачка звернулась із заявою про накладення арешту на майно боржника, повідомивши, що боржник має у власності квартиру, яку здає в оренду. По заяві стягувача було накладено арешт на майно боржника. Оскільки державним виконавцем було встановлено, що із заробітної плати боржника не проводиться утримання, було прийнято рішення про звернення стягнення на майно боржника на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, заслухавши заперечення державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Зарічному ВДВС міста Суми перебуває виконавчий лист № 591/5340/16-ц виданий 01 березня 2017 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто всього 2500 грн. на двох дітей, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 11.10.2017 року. Аліменти сплачувати матері ОСОБА_3 (а.с.31-32).

05.05.2017 року стягувач ОСОБА_3 звернулась із заявою до Зарічного відділу ДВС про прийняття вказаного виконавчого листа на виконання (а.с.30).

Постановою від 12.05.2017 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.29).

З копії чеків, наданих заявником ОСОБА_2 вбачається, що він перераховував аліменти по 1000 грн. щомісячно на двох дітей, починаючи з жовтня 2016 року по серпень 2017 року (а.с. 6-7).

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що стягувач ОСОБА_3 неодноразово зверталась до державного виконавця з заявою про визначення суми заборгованості по аліментам, повідомляючи, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та сплачує аліменти не у повному розмірі, а в значно меншому розмірі, ніж встановлено судом (а.с. 46, 51).

Як вбачається з довідки державного виконавця від 21.09.2017 року, станом на 01.09.2017 року утворилась заборгованість по аліментам 14500 грн. (а.с.52-53).

Тобто судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, а тому твердження заявника про те, що він добровільно виконує рішення суду є такими, що не відповідають дійсності.

Судом встановлено, що державним виконавцем була винесена постанова від 30.05.2017 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2, які він отримує у «Семоненко Андрій Петрович» (а.с.38-39), про що було повідомлено стягувачку (а.с.40-41).

15.09.2017 року стягувач ОСОБА_3 звернулася із заявою, в якій просила накласти арешт на все майно боржника (а.с. 51).

21.09.2017 року державним виконавцем Литовченко Г.Ф. сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут, 12/59, та на ? частку квартири за адресою: м. Суми, вул. Героїв Крут 12/45 (а.с. 57-60).

У рамках вказаного виконавчого провадження 21.09.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 (а.с.55-57).

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Крім того, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість понад три місяці.

Суд вважає, що дії державного виконавця щодо арешту майна боржника не суперечать ст. 56, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник не виконує належним чином рішення суду про стягнення з нього аліментів у сумі 2500 грн. щомісячно на двох дітей, має заборгованість по аліментам понад три місяці у сумі 14500 грн., а постанова державного виконавця від 30.05.2017 року про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 за місцем його роботи не виконується.

Посилання заявника на те, що перед тим, як накладати арешт на майно, державний виконавець зобовязаний був здійснити оцінку вартості майна не ґрунтується на законі.

Зокрема, ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає визначення вартості майна боржника у випадках, коли майно передбачається передати на реалізацію.

Крім того, суд враховує, що питання стосується захисту інтересів та прав дітей.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах.

Суд вважає, що вчиняючи всі вищевказані виконавчі дії по виконанню рішення суду про стягнення аліментів, державний виконавець діяла у відповідності з вимогами визначеними Законом.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та визнання незаконними дій державного виконавця, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 50, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого з адресою: АДРЕСА_1, на дії державного виконавця, субєкт оскарження: державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1, місце знаходження: м. Суми, вул. Гамалія, 31-А, про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника та визнання незаконними дій державного виконавця відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали, а в разі проголошення резолютивної частини ухвали в цей же строк з дня складення повного тексту ухвали.

Повна ухвала суду складена 23.01.2018 року.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова