АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/869/17 Номер провадження 22-ц/786/222/18Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

при секретарі - Колодюк О.П.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку скороченого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року, ухваленого в проміжок часу 13.57 год.- 14.06 год., під головуванням судді Парахіної Є.В.,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що з 18 грудня 1999 року по 22 квітня 2011 року перебував з відповідачем в шлюбі, від якого вони мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року з нього на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 01 серпня 2016 року до досягнення нею повноліття.

Позивач вказує, що з 03 вересня 2014 року він перебуває в шлюбі з ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_7. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року з нього на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 02 листопада 2016 року до досягнення ним повноліття, а також стягнуто з нього на утримання ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/16 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною - сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку. ОСОБА_3 вказує, з 02 листопада 2016 року загальний розмір стягнутих аліментів становить 31/48 або 64,58 % його заробітку, що перевищує максимальний розмір, встановлений ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи обставини, що мають істотне значення, а саме: сплату аліментів на утримання сина та дружини; наявність батьків похилого віку, які проживають на тимчасово окупованій території та потребують додаткового утримання; необхідність забезпечення власного існування, а також враховуючи заборону займатися іншою оплачуваною роботою на законодавчому рівні у зв?язку з перебуванням на державній службі, позивач вважає, що стягнення надмірного розміру аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище.

Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього щомісячно на користь ОСОБА_4 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, до розміру 3/16 усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Провести перерахунок стягуваних аліментів за місцем стягнення відповідно до прийнятого судом рішення про їх новий розмір.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_3 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, як такі, що здійснені без урахування його доводів.

Вказує на те, що загальний розмір стягуваних з нього аліментів становить 64,58% від усіх видів його заробітку, що перевищує максимально можливий відсоток відрахувань із заробітної плати. Також вказує, що він сплачує аліменти на утримання 1,5 річного сина та дружину до досягнення дитиною трьох років, має батьків похилого віку, що потребують додаткового утримання, має забезпечувати власне існування, та не може мати додаткову другу роботу, у зв?язку з перебуванням на державній службі.

У обґрунтування доводів посилається на те, що розмір відрахувань від його заробітної плати повністю відповідають мінімальному розміру аліментних відрахувань на дитину.

ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому прохала її відхилити, вказуючи на вірне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони з 18 грудня 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно з рішенням Алуштинського міського суд АР Крим від 22 квітня 2011 року, та є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_5, яка після припинення сторонами шлюбних відносин постійно проживає з матір'ю - ОСОБА_4

Позивач має постійне місце роботи, працює на посаді начальника сектору (відділення) Головного управління Національної поліції у м. Києві та отримує стабільний заробіток.

03 вересня 2014 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2016 року з ОСОБА_3, на користь відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, щомісячно у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 серпня 2016 року.

Рішення набрало законної сили та пред'явлено стягувачем до виконання. На підставі цього з заробітної плати ОСОБА_3 утримуються аліменти, що підтверджується довідками з його місця роботи ГУ в м. Києві НП України № 552 від 27.03.2017 року, № 1130 від 14.07.2017 року.

Вирішуючи питання обґрунтованості доводів позивача, суд першої інстанції вірно виходив з наступних обставин.

На час ухвалення судом рішення від 27 вересня 2016 року позивач вже перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_10 та мав на утриманні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доказів того, що після цього змінився матеріальний чи сімейний стан позивача, останнім не надано.

Згідно роз'яснень, наведених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Нормами статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення бо поліпшення здоров'я когось із них.

Вирішуючи питання обґрунтованості доводів апеляційної скарги, судом встановлено, що сумарний розмір аліментів за рішенням суду на утримання дітей із заробітку відповідача становить 2/3 його доходу.

Положеннями статті 128 КЗпП визначено обмеження розміру відрахувань із заробітної плати. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку.

При стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей такі відрахування не можуть перевищувати сімдесяти відсотків.

Також , відповідно до норми ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року не встановлено.

Підстави для зміни розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідачем вимоги про відшкодування судових витрат на стадії апеляційного розгляду не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 25 січня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин /підпис/ О.В. Прядкіна

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов