23.01.18 Справа № 469/4/18
№ 2/469/209/18
У Х В А Л А
Іменем України
23 січня 2018 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Лазурний» про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:
12 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Лазурний» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24 грудня 2004 року, укладений між ЗАТ «База відпочинку «Лазурний», правонаступником якого є позивач, та відповідачем, за яким відповідач набув права власності на 19/100 частин будівлі, комплексу з п»яти котеджів та споруд (котедж, позначений на плані літ.Р-1, площею 152,6 кв.м), що знаходиться в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, проспект Курортний, 9, посилаючись на те, що особа, яка підписала вказаний договір від імені продавця ЗАТ «База відпочинку «Лазурний», не мала повноважень на укладення угоди, договір замість цієї особи підписано іншою особою, у визначенні предмету договору допущено помилку у розмірі загальної площі об»єкту нерухомості.
19 січня 2018 року позивачем надано заяву про забезпечення позову, отриману суддею 23 січня 2018 року у зв"язку з перебуванням у відрядженні.
Позивач просить забезпечити позовну заяву ТОВ "База відпочинку "Лазурний" до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним шляхом накладання арешту та заборони відчуження на 19/100 комплексу із п»яти котеджів та споруд (котеджі літ.Р-1, літ.Р-2, літ.Р-4, літ.Р-5, літ.Р-6, альтанки С-3, С-4, хвіртки № 28, № 29, огорожа № 30, № 31) в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, проспект Курортний, 9, що перебуває в приватній власності ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, посилаючись на те, щоу провадженні Березанського районного суду Миколаївської області знаходилась цивільна справа № 469/495/16 (провадження № 2/469/346/16) за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «База відпочинку «Лазурний» про визнання права власності на земельну ділянку; рішенням суду від 19 жовтня 2017 року, залишеним у силі ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 10 січня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за позивачем право власності на земельну ділянку загальною площею 199,6 кв.м. в с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, проспект Курортний, 9, в тому числі площею 122,34 кв.м., яка знаходиться під кам»яним котеджем, загальною площею 152,6 кв.м. (на плані за літ.Р-1) та під прилеглою земельною ділянкою, яка необхідна для обслуговування будівлі кам»яного котеджу площею 77,26 кв.м.
У разі задоволення позовних вимог у справі, що розглядається, та у справі за позовом ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 грудня 2004 року, укладеним між ЗАТ «База відпочинку «Лазурний» та ОСОБА_2, що розглядається Березанським районним судом Миколаївської області (справа № 469/1609/16-ц), виникне підстава для скасування вже прийнятих рішень у справі № 469/495/16, касаційна скарга на які вже готується.
Під час розгляду справи № 469/495/16 позивачем неодноразово подавались заяви про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 469/1609/16-ц, оскільки у разі визнання недійсним договору купівлі-продажу відповідач втратить право власності на об"єкт нерухомості, а отже і правові підстави для задоволення позовних вимог у рамках провадження у справі.
На думку позивача, існують підстави вважати, що відповідач може у будь-який момент розпорядитися майном за власним бажанням, так як дана земельна ділянка є предметом договору, який визнається недійсним у судовому порядку, що значною мірою унеможливить виконання рішення суду та, як наслідок, реєстрації права власності та застосування регресу у разі визнання договору купівлі-продажу недійсним; позивач має об"єктивні сумніви з приводу схоронності об"єктів нерухомості котеджу та земельної ділянки, так як земельна ділянка є предметом договору, який визнається недійсним у судовому порядку, тому існують підстави вважати, що відповідач у будь-який час до винесення судом рішення може розпорядитися майном за власним бажанням.
Позивач вважає недоцільним застосування зустрічного забезпечення.
Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст.150 ЦПК України).
Як роз'яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
З матеріалів заяви про забезпечення позову та позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу правомірності набуття відповідачем права власності на нерухоме майно, оскільки судами неодноразово розглядались спори сторін з цього приводу та з приводу права власності на земельну ділянку, на якій розміщений предмет спору.
Майно, на яке позивач просить накласти арешт, є предметом правочину, який позивач просить визнати недійсним, а тому вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами; відповідач, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є титульним власником зазначеного майна, а тому має реальну можливість розпорядження цим майном на власний розсуд до ухвалення рішення у справі шляхом відчуження на користь іншої особи, що може призвести до невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову; права інших осіб на вказане майно не зареєстровані, а тому не можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням арешту на майно.
Враховуючи, що заходи забезпечення позову є тимчасовою мірою, а тому не є такими, що порушують права власника, а лише обмежувальним заходом, встановленим законом, та необхідним для вирішення судового спору, суд вважає за можливе заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.
Підстави для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст.154 ЦПК України судом не встановлені.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-154, 258-261 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Лазурний» про забезпечення позову задовольнити повністю.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області протягом п"ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: