Провадження №6/523/505/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.,

розглянувши матеріали подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду міста Одеси звернувся Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 з поданням, в якому просить обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, дата народження 24.07.1970 р., РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 65069, АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа, до повного виконання судового рішення: 2-1080/09 від 24.02.2009 року виданого Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль в особі Одеської обласної дирекції ОСОБА_4 Аваль, суму боргу за кредитним договором №014/0058/74/70136 від 09 лютого 2007 року в розмірі 1 249 178 гривень 96 копійок, та сплачені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1730 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 знаходиться виконавче провадження АСВП № 55608037 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1080/09 від 24.02.2009 року виданого Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль в особі Одеської обласної дирекції ОСОБА_4 Аваль, суму боргу за кредитним договором №014/0058/74/70136 від 09 лютого 2007 року в розмірі 1 249 178 гривень 96 копійок, та сплачені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1730 гривень, а всього стягнути 1250908 гривень 96 копійок.

Приватним виконавцем 23.01.2018 року на підставі Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Боржник на прийом до приватного виконавця не зявився. Постанову про відкриття вико-навчого провадження не отримав, лист повернений у звязку із тим, що за адресою, яка зазна-чена у виконавчому документі, а саме: м. Одеса, вул. Героїв Оборони Одеси (ОСОБА_5)АДРЕСА_2 - не мешкає, відповідно до повідомлення (довідки), що надійшла до приватного виконавця разом із конвертом, який було направлено ОСОБА_2

В ході примусового виконання встановлено, що боржник має відкриті рахунки в декількох банківських установах, але коштів для задоволення вимог виконавчого документу № 2- 1080/09 в достатньому розмірі - виявлено не було.

Відповідно до інформації, яка надійшла із Державної фіскальної служби України боржниця офіційно не працевлаштована.

Згідно відповіді, яка надійшла із Пенсійного фонду України: доходів, в тому числі за цивільно-правовими договорами, пенсію - не отримує.

Згідно відповіді, яка надійшла із територіального сервісного центру № 5141 регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України: за боржницею ОСОБА_2 не зареєстровано жодних транспортних засобів, а також відповідно із витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек,єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта нерухомого майна, відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на запит, яка надійшла до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 15.03.2018 року - за боржницею зареєстровано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до договору іпотеки від 25 лютого 2007 року, який було укладено між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» (на момент укладання договору - ВАТ «ОСОБА_4 Аваль») та ОСОБА_2 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 є предметом вищезазначеного договору іпотеки.

Згідно акту приватного виконавця від 07 лютого 2018 року, встановлено наступне: у момент виїзду приватного виконавця виконавчого за адресою реєстрації боржниці, а саме: АДРЕСА_4, боржник знаходився у приміщенні, відчинити двері приватному виконавцю відмовилася, повідомила, що буде спілкуватися через адвоката, надала особистий номер телефону, було залишено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до акту приватного виконавця від 09.04.2018 року здійснено повторний виїзд за адресою знаходження іпотечного майна, встановлено: на багаточисленний стукіт та дзвінки у двері ніхто не відреагував,у дверях було залишено виклик приватного виконавця.

15.06.2018 року приватним виконавцем складено постанову про опис майна боржника ВП № 55608037 відповідно до якої описано та накладено арешт на вищевказаний обєкт нерухомості, але згідно із вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - звернення стягнення на вищезазначене нерухоме майно не виявляється можливим.

Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь на запит щодо реєстрації боржника від 06.02.2018 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: Одеська область, Подільський (Котовський) район,село Мурована.

12.04.2018 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: Одеська область, Подільський (Котовський) район,село Мурована, встановлено, що за даною адресою ОСОБА_2 не мешкає, ліквідного майна, належного боржникові виявлено не було, про що було складено акт приватного виконавця.

Було направлено запит до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, до якої територіально відноситься село Мурована По-дільського району Одеської області. До приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 надійшла відповідь вищезазначеної сільської ради Одеської області № 434а від 20.04.2018 року, згідно якої встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. За вказаною адресою ОСОБА_2 не проживає, житла та майна на території Любомирського старостинського округу немає.

В ході примусового виконання коштів достатніх для задоволення вимог стягувана за вико-навчим листом № 2-1080/09 від 24.02.2009 року виданого Суворовським районний судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства ОСОБА_4 Аваль в особі Одеської обласної дирекції ОСОБА_4 Аваль, суму боргу за кредитним договором №014/0058/74/70136 від 09 лютого 2007 року в розмірі 1 249 178 гривень 96 копійок, та сплачені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1730 гривень, рухомого або іншого нерухомого майна, яке належить боржнику на праві власності, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

В добровільному порядку вимоги виконавчого документу боржником не виконані.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості. Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника спрямованих на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та взагалі знає про його існування.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що приватним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобовязання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобовязання, у звязку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 260-261, ст.441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя