Дата документу 29.10.2018
Справа № 501/1953/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

стягувач: ОСОБА_2

учасники справи не зявились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції заявника та заперечень відповідача

1. ОСОБА_1 (далі заявник) звернулася до суду із скаргою на бездіяльність начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та просить суд

- поновити строк на оскарження бездіяльності начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області;

- зобовязати начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати постанову про арешт та заборону відчуження майна боржника ОСОБА_3, постановлену державним виконавцем відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Косенко А.В. 27 жовтня 2015 року за виконавчим провадженням №47918524 та здійснити необхідні дії щодо виключення відповідних записів про обтяження на підставі вказаної постанови із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

2. Свої вимоги мотивувала тим, що в провадженні Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 47918524 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на її утримання до досягнення повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_4) в розмірі 1000 грн. щомісяця починаючи з 13.02.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі виконавчого листа №501/710/15-ц, виданого Іллічівського міським судом 27.05.2015 року на підставі рішення від 24.05.2015 року.

У звязку з наявністю заборгованості станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 3506,91 грн., постановою державного виконавця ВДВС Іллічівського міського управління юстиції Косенко А.В. від 27.10.2015 року № 47918524 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3, про що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження №11854324 та №11856951.

29.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час прийняття постанови).

Заявниця вказує в скарзі, що сплативши заборгованість, 01 лютого 2016 року ОСОБА_3 звертався до Іллічівського міського суду із заявою про скасування вищезгаданого арешту, однак ухвалою Іллічівського міського суду від 23.02.2016 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_3 з посиланням на те, що судом арешт не накладався, а заявник не позбавлений права звернутись з відповідною заявою до відділу ДВС, або зі скаргою згідно ст.385 ЦПК.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина. Заявниця являється одним із спадкоємців померлого, тому вона, як правонаступник сторони виконавчого провадження, 26 квітня 2018 року, письмово звернулась із заявою до начальника Чорноморського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області з проханням скасувати арешт на майно.

Згідно листа за підписом в.о. начальника відділу Конько С.М. заявниці відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту з посиланням на те, що ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (нині діючого) визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна, серед яких не зазначено такої підстави, як повернення виконавчого листа стягувачу, а частиною 5 вказаної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У звязку з цим автором листа рекомендовано заявнику звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту згідно ч.1 ст.59 Закону «Про виконавче провадження».

Заявниця вказує, що підстав для звернення з позовом у неї не має, оскільки її право на спадкове майно ніким не оспорюється. На підставі викладеного, вважаючи відмову ВДВС у скасуванні арешту неправомірною, заявниця звернулась до суду з даною скаргою.

3. Чорноморський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявився.

4. Стягувач ОСОБА_2 також була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не зявилась.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

5. Заявник надала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, просила суд задовольнити вимоги в повному обсязі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у звязку із тим, що проведення судового засідання здійснювалося без участі учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

7. Судом встановлено, що в провадженні Чорноморського міського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження № 47918524 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_4) в розмірі 1000 грн. щомісяця починаючи з 13.02.2015 по ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі виконавчого листа №501/710/15-ц, виданого Іллічівського міським судом 27.05.2015 року на підставі рішення від 24.05.2015 року (а.с.7-8).

8. Постановою державного виконавця ВДВС Іллічівського міського управління юстиції Косенко А.В. від 27.10.2015 року № 47918524 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_3, про що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження №11854324 та №11856951 (а.с.10-11).

9. 29.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.7).

10. Ухвалою Іллічівського міського суду від 23.02.2016 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_3 з посиланням на те, що судом арешт не накладався, а заявник не позбавлений права звернутись з відповідною заявою до відділу ДВС або зі скаргою згідно ст.385 ЦПК (а.с.9).

11. Згідно довідки приватного нотаріуса Чорноморського міського нотаріального округу №69/01-16 від 02.04.2018 року вбачається, що 09 січня 2018 року заведена спадкова справа №1/2018 до майна померлого ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Спадкоємцями померлого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

12. Згідно листа за підписом в.о. начальника відділу Конько С.М. заявниці відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту з посиланням на те, що ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (нині діючого) визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна, серед яких не зазначено такої підстави, як повернення виконавчого листа стягувачу, а частиною 5 вказаної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. У звязку з цим автором листа рекомендовано заявнику звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту згідно ч.1 ст.59 Закону «Про виконавче провадження» (а.с.6).

V. Оцінка Суду.

13. Згідно п.9 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на час прийняття постанови), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

14. Відповідна норма міститься в п.9 ч.1 ст.37 чинного Закону «Про виконавче провадження».

15. Згідно ч.7 ст.52 Закону в попередній редакції та ч.7 ст.48 Закону в чинній редакції, звернення стягнення на єдине житло боржника не здійснюється у разі, якщо сума, що підлягає стягненню, не перевищує десяти (на даний час - двадцяти) розмірів мінімальної заробітної плати. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника).

16. Згідно ст.ст.1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Права та обовязки спадкодавця щодо належного йому майна не є такими, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Відтак правовідносини щодо арешту спадкового майна слід розглядати як такі, що входять до складу спадкового майна. Отже спадкоємці померлого є його правонаступниками в частині накладеного арешту на майно та заборони розпорядження ним, а тому мають права сторони (правонаступника сторони) виконавчого провадження.

17. Отже, ОСОБА_1, як правонаступник сторони виконавчого провадження ОСОБА_3, наділена правом оскарження дій посадових осіб органів державної виконавчої служби, в тому числі до суду в порядку, передбаченому ст.447 ЦПК, оскільки дії/бездіяльність органів державної виконавчої служби вчиняються/вчинені під час виконання судового рішення.

18. Згідно чинної на час вчинення виконавчих дій ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», та чинної на даний час ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом. У разі, якщо сума, що підлягає стягненню, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати (за нині діючою редакцією Закону - двадцяти м.з.п.) звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

19. Згідно п.8 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» однією з засад виконавчого провадження є співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

20. Отже, накладення арешту було здійснено в порушення вищезазначених вимог закону, оскільки було не співмірним з розміром, суми, що підлягала стягненню (3506,91 грн.) та вчинено щодо майна, на яке не могло бути звернуто стягнення, а відтак - не могло бути накладено арешту як складової частини процесу стягнення на таке майно.

21. За змістом Закону України «Про виконавче провадження» накладення арешту та його скасування відноситься до дискреційних (за своїм розсудом) повноважень державної виконавчої служби.

22. Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійснені контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову, або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

23. Отже, скасування арешту в разі його необґрунтованості чи в разі, коли відпала необхідність в його застосуванні, є компетенцією державної виконавчої служби, а відтак її обовязком при наявності достатніх умов.

24. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

25. Відповідно до п.18 Постанови №6 від 7 лютого 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Так. суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

26. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити скаргу та поновити порушені права скаржника шляхом зобовязання начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: вул.В.Шума, буд.21, індекс: 68004) скасувати постанову про арешт та заборону відчуження майна боржника ОСОБА_3, постановлену державним виконавцем відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Косенко А.В. 27 жовтня 2015 року за виконавчим провадженням №47918524 та здійснити необхідні дії щодо виключення відповідних записів про обтяження на підставі вказаної постанови із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

27. Суд дослідивши матеріали скарги, прийшов до висновку про можливість поновлення строку для подання скарги, оскільки заявником строк було пропущено з поважних причин.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-260, 263, 477 Цивільно-процесуального кодексу України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Поновити строк на оскарження бездіяльності начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

3. Зобовязати начальника Чорноморського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (місцезнаходження: вул.В.Шума, буд.21, індекс: 68004) скасувати постанову про арешт та заборону відчуження майна боржника ОСОБА_3, постановлену державним виконавцем відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Косенко А.В. 27 жовтня 2015 року за виконавчим провадженням №47918524 та здійснити необхідні дії щодо виключення відповідних записів про обтяження на підставі вказаної постанови із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

4. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

5. Повний текст ухвали складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко