РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Кремінна

Справа № 414/2784/18

Провадження № 2-о/414/327/2018

Кремінський районний суд Луганської області в складі

головуючого судді Акулова Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Дегтяренко Т.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальна громада м. Кремінна в особі Кремінської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальна громада м. Кремінна в особі Кремінської міської ради, звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої посилається на те, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, але фактично з 2005 року постійно проживає АДРЕСА_1. Квартира за вказаною адресою належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.1992 року. За зазначеною адресою був зареєстрований та постійно проживав чоловік позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Після смерті залишилось спадкове майно, яке складається з: права власності на 1/5 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить померлому на підстав: свідоцтва про право власності на житло; автомобіля марки ВАЗ, моделі 21099, 1992 року випуску, шасі (кузов, рама коляска) НОМЕР_3, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4. Окрім позивача є спадкоємці за законом: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Останні пропустили встановлений законодавством України шестимісячний строк для прийняття спадщини, спадщину приймати не бажають та звертатися до суду для надання їм додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини не будуть. Інших спадкоємців не має.

04.09. 2018 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Тимошенка М.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не було надано належних документів, які б підтверджували факт спільного проживання за однією адресою разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Таким чином позивач не може вирішити питання щодо оформлення своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому просить встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини з метою подальшого звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Заявник просила справу розглянути справу за її відсутності за участі представника. Представник заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву.

Заінтересовані особи в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд за їх відсутності, проти вимог заявника заперечень не мали.

Суд, вислухавши представника заявника ОСОБА_1, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні вказали, що з 2005 року ОСОБА_2 дійсно мешкала разом з ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 спільно вели господарство до моменту смерті останнього.

Як вбачається зі Свідоцтв про право власності ОСОБА_6 була належна 1 / 5 частка квартири за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 22).

ОСОБА_2 в свою чергу є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 23).

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 знаходилися у шлюбі з 22 листопада 1986 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 (а.с. 8).

Факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підтверджується також актом щодо встановлення факту спільного проживання зазначених громадян, згідно якого з 2005 року по момент смерті ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_2 мешкала разом з ним за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове рухоме та нерухоме майно, яке заявник має на меті прийняти, але внаслідок відсутності підтвердження спільного проживання на момент смерті зі спадкодавцем не може реалізувати своє право на спадщину та отримала відмову нотаріуса (а.с. 19-22, 24).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Варто зазначити, що і на даний момент заявник проживає у цій квартирі разом зі своїми дітьми.

Метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Як зазначає Апеляційний суд м. Києва у своєму рішенні від 20.08.2013 р. по аналогічній справі № 22-11122/2013 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини: «Недотримання заявником вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» щодо реєстрації за місцем проживання, не свідчить про те, що він не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.»

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. З ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 р., ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.»

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.: «Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.»

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання на момент смерті зі спадкодавцем, підлягає задоволенню, оскільки вказаний факт встановлений в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 352, 354ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальна громада м. Кремінна в особі Кремінської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, разом зі спадкодавцем ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_7.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.М. Акулов