Справа № 303/128/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Джуги С.Д.,

за участі секретаря - Волощук В.І.розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 жовтня 2017 року (суддя Котубей І.І.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі: Банк) звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що згідно договору б/н від 12.08.2010 Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Пам'яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг» Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Позивач вказував, що позичальник не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого в нього перед Банком утворилася заборгованість станом на 31.10.2016 у розмірі 13 677,32 грн., з яких 433,58 грн. - за кредитом; 9116,25 грн. - за відсотками; 3000,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 627,49 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.10.2017 у задоволенні позову Банку відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позов Банку задовольнити.

Доводи апеляційної скарги Банку зводяться до того, що зобов'язання не виконано належним чином, боржником кошти не повернуті, а вимоги позивача підлягають задоволенню у межах трирічної позовної давності перед зверненням до суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 163). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справі за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що останній платіж позичальником здійснено 03.01.2014 у розмірі 120,00 гривень, а позивач звернувся до суду з позовом 10.01.2017 із пропуском трирічного строку позовної давності.

Проте із таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно договору б/н від 12.08.2010 Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Пам'яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг» Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п 2.1.1.2.9. Умов Клієнт може отримати додаткову карту на своє ім'я.

Згідно пункту 2.1.1.12.5 Умов строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

За кредитним договором ОСОБА_1 було надано дві картки - 13.08.2010 із терміном дії до 01/14, та 21.02.2012 було видано додаткову карту із терміном дії до 01/2016 (а.с. 153).

Відповідно до Довідки про умови кредитування розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становив 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості (а.с.8).

Банком надано виписку по рахунку за період з 13.08.2010 по 31.10.2016, якою підтверджується користування виданою ОСОБА_1 карткою (а.с.155-161).

Із наданого банком розрахунку заборгованості (а.с.5-6) вбачається, що відповідачем до січня 2014 року своєчасно вносились необхідні щомісячні платежі. Останній платіж позичальником здійснено 03.01.2014, сума погашення за кредитом 120,00 грн. (а.с. 5 зворот).

Доказів на спростування наданого Банком розрахунку заборгованості відповідачем надано не було.

Таким чином, позичальник з січня 2014 року не виконував свої зобов'язань за кредитним договором як по внесенню щомісячних платежів, так і по погашенню кредиту в цілому.

Внаслідок цього в нього перед Банком утворилася заборгованість станом на 31.10.2016 у розмірі 13 677,32 грн., з яких 433,58 грн. - за кредитом; 9116,25 грн. - за відсотками; 3000,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 627,49 грн. - штраф (процентна складова).

Представником відповідача до суду було подано заяву про застосування позовної давності (а.с.72).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як зазначалось вище, згідно пункту 2.1.1.12.5 Умов строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Згідно п 2.1.1.2.9. Умов Клієнт може отримати додаткову карту на своє ім'я. Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній.

Отже, відповідно до Умов і правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 19.11.2014 у справі № 6-160цс14 та 18.06.2014 року у справі № 6-14цс14.

Встановлено, що за кредитним договором ОСОБА_1 було надано дві картки - 13.08.2010 із терміном дії до 01/14, та 21.02.2012 було видано додаткову карту із терміном дії до 01/2016 - тобто, до 31.01.2016 - останнього дня такого місяця (а.с. 153).

Відповідно до Довідки про умови кредитування розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) становив 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, і термін внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с.8).

Останній платіж позичальником було здійснено у січні 2014 року у розмірі 120,00 гривень. Несплата чергового платежу відбулася у строк до 25 лютого 2014 року. Таким чином, звернувшись до суду з позовом 10.01.2017, Банк не пропустив трирічний строк позовної давності.

Проте, як вбачається з наданого Банком розрахунку заборгованості, нарахування розміру пені та комісії проведено з травня 2014 року - по 100 грн. щомісячно.

Тому, з врахування заяви представника відповідача про застосування позовної давності, розмір пені, відповідно до положень ч.2 ст. 258 ЦК України, до вимоги про стягнення пені слід застосувати позовну давність в один рік. Банк звернувся до суду 10.01.2017, розмір заборгованості відповідача було визначено станом на 31.10.2017, тому з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за пенею та комісією у розмірі 900 грн.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висгновків обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов Банку підлягає частковому задоволенню - 84,65% від пред'явленої вимоги. Тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції (було понесено позивачем 1544,00 грн., а.с. 1,2) - 1307 грн., та у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (було понесено позивачем 1515,80 грн., а.с. 139) - 1283,12 грн.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50, ) заборгованість за кредитним договором від 12.08.2010 станом на 31.10.2016 у розмірі 11577,32 грн., з яких 433,58 грн. - за кредитом; 9116,25 грн. - за відсотками; 900,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 627,49 грн. - штраф (процентна складова).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2590,12 грн. у відшкодування судових витрат: 1307 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції, та 1283,12 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2018 року.

Головуюча:

Судді: