Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 415/6007/17
Провадження № 22ц/782/20/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» про визнання заборгованості за житлово - комунальні послуги безпідставною і її скасування, та зобов'язання до списання заборгованості з особового рахунку,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» (далі - ЛКП «Лисичанськтепломережа»») про визнання заборгованості за житлово - комунальні послуги безпідставною і її скасування, та зобов'язання до списання заборгованості з особового рахунку.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з листопада 1967 року вона мешкає в квартирі № АДРЕСА_1, яка є комунальною власністю Лисичанської міської ради. 16.01.2008 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 9828, особовий рахунок № НОМЕР_1.

03 липня 2008 року Лисичанським міським судом був виданий судовий наказ про стягнення з позивачки заборгованості на користь відповідача у сумі 4241 грн. 13 коп. Ухвалою Лисичанського міського суду від 22 липня 2008 року вищезазначений судовий наказ за заявою позивачки було скасовано. Проте, відповідач періодично на адресу позивача надсилає повідомлення з безпідставно нарахованою заборгованістю у сумі 4241 грн. 13 коп.

З огляду на викладене, просила суд: визнати заборгованість за послуги по централізованому опаленню за період з січня 2003 року по травень 2008 року в розмірі 4241 грн. 13 коп. безпідставною та такою, яка підлягає скасуванню; зобов'язати ЛКП «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково.

Суд зобов'язав ЛКП «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Частково не погодившись із вказаним рішенням, ЛКП «Лисичанськтепломережа» звернулося до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати в частині зобов'язання ЛКП «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в частині зобов'язання ЛКП «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп.

В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржувалось, а тому, відповідно до приписів ч.1 ст.367 ЦПК України, воно підлягає перегляду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ЛКП «Лисичанськтепломережа» такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Встановлено, що 16.01.2007 року між сторонами у справі було укладено Договір № 9828 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (далі - Договір).

Відповідно до п.1 вказаного Договору, виконавець (ЛКП «Лисичанськтепломережа») зобов'язалося надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з теплопостачання, а споживач (ОСОБА_2.) зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно із п.9 Договору платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с.7-8).

Станом на 01.05.2017 року у ОСОБА_2, що мешкає у квартирі № АДРЕСА_1, наявна заборгованість перед відповідачем за спожиті житлово-комунальні послуги з теплопостачання у сумі 4497 грн. 19 коп., яка утворилась за період з 01.12.2000 року по 01.05.2017 року (а.с.21, 25-29).

Будь-яких доказів на підтвердження оспорювання позивачем в порядку, встановленому Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, факту вчасного надання позивачем послуг відповідної якості з теплопостачання суду не надано.

Саме такі обставини встановив і суд першої інстанції при ухваленні рішення у справі. Рішення в цій частині в апеляційному порядку не оскаржено.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнає. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 15.05.2017 року у цивільній справі № 6-786цс17.

Таким чином, діюче законодавство України не передбачає можливість списання заборгованості, позовна давність за якою сплила, окрім як за бажанням самого кредитора.

При цьому слід зауважити, що до такого ж висновку прийшов і суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, і рішення в цій частині в апеляційному порядку не оскаржено.

Разом із тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині зобов'язання Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп., суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині, фактично надавши оцінку правомірності дій суб'єкта владних повноважень - УПСЗН Лисичанської міської ради, чим вийшов за межі доводів позовної заяви.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судові спори щодо неправомірності дій суб'єкта владних повноважень розглядаються в порядку іншого судочинства - адміністративного.

Інших доводів на обгрунтування свого висновку суд першої інстанції не навів.

При таких обставинах рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 грудня 2017 рокув частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. є незаконним та необгрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а, згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України - порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11.12.2017 рокув частині задоволення позовних вимог про зобов'язання ЛКП «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ЛКП «Лисичанськтепломережа» про зобов'язання ЛКП «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 грудня 2017 рокув частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» про зобов'язання Лисичанського комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» списати з особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 4241 грн. 13 коп. відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01.02.2018 року.

Головуючий

Судді: