Справа № 653/2399/17
Провадження № 2/653/27/18
РІШЕННЯ

іменем України

"15" січня 2018 р.

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Карпенко І.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1, та її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення спадкоємця від права на спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 06 лютого 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 лютого 2017 року помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частину квартири АДРЕСА_1. Із заявами про прийняття спадщини звернулась позивач та донька померлого - ОСОБА_4 Зазначає, що відповідач не має права на спадкування частини вказаного майна, оскільки вона, будучи повнолітньою та працездатною, достовірно знаючи про інвалідність батька, свідомо ухилялась від обовязку з утримання батька, не зважаючи на те, що останній хворів та потребував як матеріальної так і сторонньої допомоги Зазначені обставини і стали підставою звернення до суду з позовною заявою.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що донька жодним чином не допомагала батьку. Тривалий час не провідувала його, не дбала про його здоровя, та коли останній помер жодних дій по його похованню не вчинила. Увесь тягар щодо забезпечення його життєдіяльності ліг на її плечі, а тому вважає, що відповідач не має жодного права на спадок, який залишився після смерті ОСОБА_5

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що спадкодавець був особою похилого віку, останнім часом дуже хворів, а тому потребував сторонньої допомоги. Однак, належний догляд за ОСОБА_5 здійснювала лише його цивільна дружина ОСОБА_1 Відповідач жодних дій по утриманню батька не вчиняла, самоусунулась від понесення витрат на його лікування. Вважає, що такі обставини є підставою для усунення відповідача від права на спадкування у порядку ст. 1224 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. Зазначила, що відповідач не мала можливості дбати про батька, оскільки проживала у Росії та мала на вихованні малолітню дитину. Також, вказала, що відповідач постійно телефонувала батьку, цікавилась його станом здоровя та пропонувала матеріальну допомогу, на що останній відмовлявся. Зазначила, що дійсно відповідач рідко провідувала батька, однак вважає, що вказані обставини не є підставою усунення її від спадкування. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу з ОСОБА_5, що підтверджується рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 27 червня 2017 року.

06 лютого 2017 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області серії І-КГ № 229476 від 06 лютого 2017 року.

ОСОБА_5 за життя на праві приватної власності належало 2/25 частин квартири №3, розташованої у будинку № 69 по проспекту Миру в м. Генічеськ Херсонської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.10.2008 року.

Після смерті ОСОБА_5, 05 липня 2017р. державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі.

Із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Вказані обставини також ні ким не оспорюються, а тому доведенню не підлягають.

Однак, позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування після померлого ОСОБА_5, у силу положень ст. 1224 Цивільного кодексу України, у звязку з чим звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини спадкування врегульовані діючим Цивільним кодексом України, згідно зі ст. 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 2/25 частин квартири АДРЕСА_2. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є його донька ОСОБА_4 та ОСОБА_1

За правилами ч.5 ст. 1224 Цивільного кодексу України суду надано право усунути особу від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами діючого ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обовязку щодо її надання.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді таких справ суду належить з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5 проживав разом ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3, яка здійснювала за ним догляд.

Згідно медичної картки Генічеської центральної районної лікарні Генічеської районної ради Херсонської області за №5693 від 14.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 14.09.2016 року в терапевтичному відділенні з діагнозом: ІХС: дифузний кардіосклероз, миготлива аритмія, напади СА. до 28 вересня 2016р. Також встановлено, що ОСОБА_5 мав другу групу інвалідності (загальне захворювання).

З показів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що дійсно ОСОБА_5 хворів, та його цивільна дружина ОСОБА_1 здійснювала за ним догляд, оскільки він втратив можливість самостійно рухатись. При цьому свідки вказали, що донька ОСОБА_4 не приїжджала провідати батьки, спілкувалась тільки по телефону.

У той же час, у судовому засіданні встановлено, що забезпечення потреб ОСОБА_5 здійснювалось за рахунок його пенсійних виплат, та витрат ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, на підставі досліджених доказів встановлено та не заперечувалося представником відповідачем факт наявності у спадкодавця ОСОБА_5 тяжкої хвороби, через яку він потребував сторонньої допомоги та піклування.

Разом з тим, судом не встановлено факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві такого догляду та матеріальної допомоги.

Так, представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_4 протягом усього часу проживала у м. Петрозаводськ Російської федерації, до батька приїжджала рідко, зізванювались по телефону. Зі слів представника відповідача встановлено, що ОСОБА_4 не мала можливості часто приїздити до батька, оскільки вона виховувала малолітню дитину, та після анексії Криму, боялась їхати до України. Також, знає, що батько матеріальної допомоги не потребував, оскільки мав достатнє забезпечення.

У той же час, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 звертався саме до відповідача ОСОБА_4 з проханням здійснити за ним догляд або надати конкретну допомогу, та що остання йому в цьому відмовила. Також, позивач не надав належних та допустимих доказів у підтвердження того, що догляду з її боку було недостатньо і спадкодавець потребував конкретної допомоги від інших осіб, зокрема від відповідача, а остання відмовила у цьому, тобто ухилялась від надання допомоги спадкодавцю.

Посилання позивача на той факт, що лише на її плечі ліг матеріальний тягар по утриманню спадкодавця, у тому числі витрати на поховання, що є підставою для усунення відповідача від права на спадок, суд вважає безпідставними, оскільки такі обставини не є підставою для задоволення зазначених позовних вимог, так як такі витрати можуть бути стягнуті з відповідача, шляхом предявлення відповідного позову.

Отже, виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач не ухилялася від надання допомоги своєму батьку. Між сторонами у справі склалися недоброзичливі відносини, але їхні звинувачення одне одного ніяким чином не доводять факт ухилення одного з них від свого обов'язку щодо догляду ОСОБА_5

Тому суд вважає відсутніми будь-які підстави, передбачені ч.5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті батька, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 22 січня 2018р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд Херсонської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_9