Справа № 473/1748/18
РІШЕННЯ

іменем України

"29" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Щербанівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_6 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки, площею 0,2144 га, 7,1878 га, 0,2473 га, що надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Позивач є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті батька в передбаченому законом порядку.

Проте, при зверненні до нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 отримала відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дії. Відмова була обґрунтована наявністю заповіту, посвідченого 16.06.2014 року секретарем Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, відповідно до якого ОСОБА_6 заповів належні йому земельні ділянки своїй сестрі ОСОБА_3

Разом з тим, враховуючи, що спадкодавець за життя, в тому числі на час посвідчення заповіту, мав зареєстроване місце проживання в м. Миколаєві, вищевказана посадова особа не мала права посвідчувати заповіт, складений ОСОБА_6

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просила констатувати нікчемність заповіту, посвідченого 16.06.2014 року секретарем Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області Хандручко Л.О., та застосувати наслідки його недійсності.

Ухвалою суду від 13.09.2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, посилаючись на те, що заповіт був посвідчений уповноваженою посадовою особою сільської ради з дотриманням необхідних вимог діючого законодавства.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не зявився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити, вказуючи на їх необґрунтованість, зокрема, з огляду на те, що на час посвідчення спірного заповіту спадкодавець проживав на території сільської ради, реєстрація місця проживання у нього була відсутня.

Представник третьої особи без самостійних вимог - Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності, позицію щодо заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог не висловив.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що 16.06.2014 року ОСОБА_6 склав заповіт, який був посвідчений секретарем Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області Хандручко Л.О. Відповідні відомості внесені до Спадкового реєстру 08.07.2014 року. За даним заповітом ОСОБА_6 заповів належні йому земельні ділянки, площею 0,2144 га, 7,1878 га, 0,2473 га, що надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані в межах території Щербанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, своїй сестрі ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті в Третій Миколаївській державній нотаріальній конторі 16.01.2018 року заведена спадкова справа № 19/2018.

Позивач ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5, як спадкоємці за законом, та відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, прийняли спадщину після смерті вищевказаної особи, шляхом звернення з відповідними заявами до нотаріальної контори.

Зазначені обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювалися.

Аналізуючи доводи сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Тобто метою складання заповіту є документальне відображення волі (бажання) людини стосовно долі належного їй майна після її смерті.

Заповіт має відповідати вимогам, встановлених для правочинів з урахуванням особливостей для даного виду.

Зокрема, загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України, за якою заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, особисто підписаний заповідачем, посвідчений нотаріусом або іншою посадовою, службовою особою, визначеною у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч.1 ст. 1257 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України).

При цьому, порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлений Порядком з обумовленою назвою, який був затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року за №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036.

За даним Порядком перелік нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами органів місцевого самоврядування, визначено ст. 37 ЗУ "Про нотаріат" (п.1.1).

Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 вказаної статті до компетенції уповноважених посадових осіб органу місцевого самоврядування у сільських населених пунктах входить вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення заповітів (крім секретних).

Водночас, нотаріальні дії можуть вчинятися будь яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування за винятком випадків, передбачених ст.ст. 9,55,60,65,66,70-73,85,93,103 ЗУ «Про нотаріат» та інших випадків, передбачених законодавством України (ст. 41 ЗУ «Про нотаріат»).

Отже, виходячи з системного аналізу вищевказаних нормативних актів, правомочність вчиняти нотаріальні дії щодо посвідчення заповітів не обмежується адміністративно територіальною одиницею, на якій заповідач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що громадянам України, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (ст.ст. 2, 3 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Так як зазначалося вище та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 з метою вираження своєї волі щодо розпорядження належним йому майном після смерті, склав заповіт, який за його бажанням був посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем його фактичного проживання АДРЕСА_1, що узгоджується з положеннями вищевказаних нормативних актів.

Таким чином, з огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 з наведених нею підстав в обґрунтування своїх вимог, не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-83, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Щербанівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.11.2018 року.

Суддя Л.В. Лузан