Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про стягнення додаткових витрат на дитину, позбавлення батьківських прав звернулась ОСОБА_1

Ухвалою Рівненського міського суду від 24 січня 2018 року позовні вимоги позивача в частині стягнення додаткових витрат на дитину залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, однак подав до суду нотаріально посвідчену заяву у якій зазначив, що він підтверджує свої наміри відмовитись від батьківських прав стосовно своєї дитини ОСОБА_3 та надає свою безвідкличну згоду і не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та просить проводити розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не заперечила проти задоволення заявлених позовних вимог та підтримала висновок орану опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 07 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1459. Батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 24 жовтня 2014 року по справі №569/12888/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину вбачається, що позовні вимоги позивача задоволено. Шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 розірвано; визначено місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 з матір'ю; стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 12 серпня 2014 року, тобто з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не займається вихованням доньки, не бере участі у її утриманні, не цікавиться життям та здоров'ям дитини, донька проживає з матір'ю та перебуває на повному її утриманні, будь-яких перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною ніхто не чинить, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, що зазначив у нотаріально посвідченій заяві від 4 жовтня 2017 року.

З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26 грудня 2017 року №08-2012 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний висновок представник органу опіки та піклування повністю підтримала в судовому засіданні.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до п.п.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як було встановлено в судовому засіданні, будь-яких перешкод відповідачу виконувати належним чином покладені на нього обов'язки по вихованню малолітньої дитини ніхто не чинить, він сам усунувся від своїх обов'язків, матеріально дитину не забезпечує, її вихованням та здоров'ям не цікавиться, батьківської любові та турботи до доньки не проявляє. Даних обставин не заперечив і сам відповідач.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.141,164 СК України,суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, зареєстрованого АДРЕСА_1, проживаючого АДРЕСА_2 батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :