Провадження № 2/752/2258/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

Справа № 752/22124/17 м. Київ

22.01.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Кравченко В.А.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд -

Встановив

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі.

В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є власником особового рахунку та співвласником квартири АДРЕСА_1.

Станом на дату звернення до суду з позовною заявою у квартирі, відповідно до довідки про склад сім'ї № 5316 від 25.10.2017 року, зареєстровано п'ятеро осіб, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_2, хоча й зареєстрована за вищевказаною адресою, однак з дня реєстрації в квартирі не з'являлася та не проживала.

Вказаний факт по суті визнає і сама відповідач, яка у своєму листі вказує, що не проживала за даною адресою та знаходиться за кордоном з весни 2016 року.

У зв'язку з вказаним позивач, посилаючись на те, що реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_1, порушує права позивача як власника нерухомого майна, у тому числі, з огляду на необхідність сплати надмірних комунальних послуг, позивач просила суд захистити її право власності, визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаною квартирою та зняти її з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 13.11.2017 року відкрито провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечень/відзиву на позовну заяву не подала.

Підпунктом 9 п. 1 Розділу ХІII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, закріплено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про дату і час судового розгляду була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Відповідно до частини першої ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та членам його сім'ї - ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 - у рівних долях на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 20.01.1999 року, виданим згідно з розпорядженням від 20 січня 1999 року № 22790 (а.с. 7).

Згідно довідки Форма № 3 Комунального концерну «Центр Комунального сервісу № 50» № 5316 від 25.10.2017 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2(а.с. 10).

Відомості щодо місця зареєстрованого проживання відповідача ОСОБА_2 підтверджуються також відповіддю на запит відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві вх. № 7918 від 02.11.2017 року.

Як на підставу заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Так, з доказів долучених до позовної заяви, зокрема акту від 20.07.2017 року, складеного двірником ОСОБА_8 та посвідченого мешканцями квартир № 30, № 1, № 8, ОСОБА_2 дійсно не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2009 року(а.с. 8).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, дослідивши докази долучені позивачем до позовної заяви, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт непроживання відповідача в спірній квартирі більше понад один рік, з огляду на що наявні підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, на підставі зазначених норм, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов'язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.

Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог також і в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено

Керуючись ст. ст. 12-13, 77-81, 211, 228, 235, 258-259, 430 ЦПК України, суд,

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) такою, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Стягнути з ОСОБА_2 Віди (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка м. Вишгород Київської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Повний текст судового рішення складено 22.01.2018 року.

Суддя