Справа № 473/4335/17
РІШЕННЯ

іменем України

"24" січня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом , в якому просив визначити частку земельної ділянки, що належала померлій ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на 3/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,0774 га, що розташована за адресою м. Вознесенськ, вул. Соборності №68, цільове призначення для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 28.01.2016 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 28.01.2016 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася на спадщина до складу якої входить 3/4 частки житлового будинку по вул. Соборності №68 в м. Вознесенську та частка земельної ділянки загальною площею 0,0774 га, яка надана для його обслуговування. Він є спадкоємцем за законом та йому було видане свідоцтво про право на спадщину на 3/4 частки житлового будинку. Однак на земельну ділянку, що надана для обслуговування житлового будинку нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки неможливо встановити частку майна земельної ділянки, що належала померлій. Тому позивач просив визначити частку земельної ділянки, що належала його померлій матері та у зв'язку з тим, що нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частки земельної ділянки загальною площею 0,0774 га, що розташована за адресою м. Вознесенськ, вул. Соборності №68, цільове призначення для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явився, в матеріалах справи є заява, в якій він просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 міська рада Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі представника, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, на адресу суду від її представника ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 28.01.2016 року померла ОСОБА_4. (свідоцтво про смерть а.с.12).

Спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину є її син ОСОБА_1. На підставі його заяви про прийняття спадщини у приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу заведена спадкова справа № 14/2016 від 31 травня 2016 року. (а.с.16)

09 листопада 2016 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області позивачу ОСОБА_4. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 часток житлового будинку №68 по вул. Соборності в м. Вознесенську Миколаївської області. Право власності було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме 09.11.2016 року. (а.с13,14)

Однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки, що надана для обслуговування житлового будинку, у зв'язку з тим, що неможливо встановити частку земельної ділянки, що належала спадкодавцю. (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії а.с.19)

В судовому засіданні було встановлено, що земельна ділянка площею 0,0774 га, яка надана для обслуговування житлового будинку та розташована за адресою м. Вознесенськ, вул. Соборності (до перейменування Леніна) 68 на підставі державного акту на право власності серії МК без номеру, що був виданий 02 лютого 1994 року за реєстраційним номером 2452 належала на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.15)

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушене право повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Так, відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі цивільні права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, одним з яких є спадкування.

Згідно положень ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом ( ч.3 ст.1225 ЦК України).

Крім того, пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» також передбачено, що правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Відповідно до ст. 6 ЗК України ( в редакції 1990 року, на час прийняття рішення та видачі державного акта) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) у розмірах, встановлених ст. 67 ЗК України.

Проте ч. 1 ст. 42 ЗК України ( в редакції 1990р.) встановлювала особливості користування та розпорядження земельною ділянкою особами, що є одночасно співвласниками розташованого на ній житла.

Згідно норм цієї статті громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Вказані норми в своїй сукупності свідчать про те, що співвласники житла мають право на одержання у спільну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування належного їм жилого будинку пропорційно до розміру часток в праві власності на даний будинок.

В зв'язку з цим, при набутті права спільної власності на земельну ділянку по вул.Соборності 68 (до перейменування - вул.Леніна) в м.Вознесенську під час видачі державного акта 02 лютого 1994 р. на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (як співвласникам житлового будинку), вони набули його пропорційно до часток у праві власності на житловий будинок, а саме ОСОБА_4 - на 3/4 часток, ОСОБА_3 - 1/4 часта. Оскільки саме в таких частках їм належав на праві спільної часткової власності житловий будинок по вул.Соборності №68 в м.Вознесенську.

В свою чергу при переході до ОСОБА_4 , як до спадкоємця ОСОБА_4 права власності на 3/4 часток в житловому будинку в порядку спадкування перейшло також і право власності на 3/4 часток в земельній ділянці за вказаною адресою загальною площею 0,0774 га, на якій розміщено даний житловий будинок та господарські споруди та яка призначена для його обслуговування.

На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на 3/4 частки земельної ділянки в порядку спадкування зазаконом після смерті матері ОСОБА_4.

Судові витрати, які складаються з судового збору були сплачені при подачі позову та позивач не має наміру вимагати їх відшкодування з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, особою без громадянства, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 3/4 часток в земельній ділянці площею 0,0774 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташована за адресою вул. Соборності №68 в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 28 січня 2016 року у м. Вознесенську.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар