Справа № 591/2783/17
Провадження № 4-с/591/18/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря - Майбороди А.О.,

представника скаржника ОСОБА_1

представника відділу ДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ОСОБА_3 по визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про стягнення виконавчого збору, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою та свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Зарічному ВДВС м. Суми ГУТУЮ в Сумській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-907/12, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з нього на користь ПАТ «Сведбанк» боргу в сумі 382694,65 грн. Заборгованість за зазначеним виконавчим документом сплачена ним самостійно в повному обсязі на протязі 2013-2017 р., у зв'язку з чим 16 травня 2017 року ним було подано заяву до відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження та зняття арештів, накладених в межах даного виконавчого провадження. 29 травня 2017 року на прийомі у відділі виконавчої служби йому повідомили, що виконавче провадження не закінчено, оскільки не сплачений виконавчий збір в сумі 38269,46 коп. та вручили копію постанови від 07 серпня 2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору за невиконання у наданий строк виконавчого листа.

Заявник зазначає, що він не знав про відкриття виконавчого провадження відносно нього, такої постанови не отримував, а отже, не міг скористатися своїм правом на добровільне виконання рішення суду. Також зазначає, постанова про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом, не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення постанови.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку оскарження, яку він мотивує наступним. Зазначає, що оскаржувану постанову вперше ним одержано 29 травня 2017 року, скаргу на постанову подано до суду 01 червня 2017 року. Його представником- адвокатом ОСОБА_4 здійснено 24 квітня 2017 року ознайомлення з матеріалами справи виконавчого провадження №33744075, у межах якого винесено оскаржувану постанову. Однак, наприкінці квітня 2017 року ОСОБА_4 повідомила заявнику, що не має можливості надалі представляти його інтереси у вказаному виконавчому провадженні, в звязку з чим договірні правовідносини щодо надання правової допомоги припинені. Жодних документів, у тому числі оскаржуваної постанови ОСОБА_4 не отримувала. Укладений з ОСОБА_4 договір про надання правової допомоги від 20 квітня 2017 року достроково розірваний та припинив свою дію 25 квітня 2017 року. Крім того, зазначає, що у звязку із розслідуванням кримінального провадження виконавче провадження №33744075 вилучалось правоохоронними органами на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 квітня 2016 року та повернуте до відділу ДВС у липні 2017 року. Також, скаржник зазначає, що з 26 квітня 2017 року по 16 травня 2017 року та з 18 травня 2017 року по 28 травня 2017 року заявник перебував за межами м. Суми у м. Дніпро у звязку зі здійсненням господарської діяльності, у звязку з чим не мав можливості вчасно отримати постанову про стягнення виконавчого збору від 07 серпня 2012 року, зробити висновки щодо відповідності постанови вимогам законодавства та оскаржити її у встановленому порядку.

Остаточно уточнивши свої вимоги, просить суд поновити строк на оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 07 серпня 2012 року, винесену у виконавчому провадженні №33744075 по виконанню виконавчого листа №2-907/12, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» боргу в сумі 382 694, 65 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову від 07 серпня 2012 року ВП №33744075 про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 38 269, 46 грн.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав заявлену вимогу про поновлення строку на оскарження постанови, та просив скасувати постанову від 07 серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору.

Представник Зарічного ВДВС м. Суми ГУТУЮ в Сумській області в судовому засіданні вимоги скарги не визнала і вважає, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови повністю відповідають вимогам закону. Крім того, вважає, що ОСОБА_3 пропустив встановлений законом 10-денний строк на оскарження постанови. Зазначила, що постанова про відкриття виконавчого провадження була курєрською поштою направлена за місцем проживання вказаного у виконавчому листі на адресу: вул. Кринична, 1 у м. Сумах, який повернувся через неотримання боржником. Крім того, зазначає, що 24 квітня 2017 року з матеріалами виконавчого провадження була ознайомлена представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, яка діяла від його імені на підставі договору про надання правової допомоги від 20.04.2017 року, строком дії договору до 31.12.2017 року. Вважає, що боржник станом на 24 квітня 2017 року був обізнаний про існування оскаржуваної ним постанови державного виконавця про стягнення з нього виконавчого збору. Просила у задоволенні скарги відмовити, та вирішити питання щодо стягнення понесених витрат відділу.

Скаржник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. В попередньому судовому засіданні підтримав вимоги скарги, також повідомив, що про оскаржувану постанову йому стало відомо навесні 2017 року, коли він вирішив продати будинок, до цього часу він не знав, що перебуває на виконанні виконавчий лист про стягнення з нього боргу на користь банку. Він подавав документи державному виконавцю, але з приводу виконання заборгованості підприємства «Мрія», та про наявність виконавчого провадження про стягнення заборгованості на користь «Сведбанку» він не знав.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та матеріали зведеного виконавчого провадження, вважає, що клопотання про поновлення строку оскарження постанови державного виконавця та скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 липня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-907, виданим Зарічним районним судом м. Суми 11 квітня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 379565, 65грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3129 грн., а всього на суму 382 694, 65 грн.(т. І а.с.207).

Вказаною постановою запропоновано боржнику самостійно виконати рішення у семиденний строк з моменту винесення постанови. Протягом зазначеного терміну зявитися до державного виконавця та надати документальне підтвердження повного виконання рішення. У разі ненадання документального підтвердження буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

07 серпня 2012 року державним виконавцем Липовським Д.В. винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 38 269,46 грн. з підстав того, що боржником у наданий строк виконавчий лист не виконано (т. І а.с. 5).

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, що діяла на час винесення оскаржуваної постанови).

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 25 цього Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

За змістом ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до п. 4.1.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 865/4158 (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Таким чином, закон надає право на винесення постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій за умови невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений для його добровільного виконання, та обізнаність боржника про відкрите відносно нього виконавче провадження.

Під час судового розгляду встановлено, що на момент винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору 07 серпня 2012 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 липня 2012 року надіслана боржнику ОСОБА_3 не була, що підтверджується копією повідомлення про вручення (т. І а.с. 161-162), з якого вбачається, що така постанова направлялася 08 серпня 2012 року, тобто після ухвалення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, державний виконавець не пересвідчився у отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому така постанова винесена передчасно.

Крім того матеріали зведеного виконавчого провадження, які були досліджені під час судового розгляду, не містять жодних підтверджень вчинення державним виконавцем примусових виконавчих дій у серпні 2012 року з моменту відкриття виконавчого провадження, що могло б бути підставою для стягнення з боржника виконавчого збору за правилами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Ураховуючи вищевикладене, можна дійти до висновку про безпідставне стягнення старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 виконавчого збору з ОСОБА_3, а тому скарга щодо визнання неправомірною такої постанови підлягає задоволенню.

Щодо питання про поновлення строку встановленого ст. 385 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення до суду зі скаргою).

Згідно з ст. 385 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення до суду зі скаргою) скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд, вважає, що позивачем пропущений з поважних причин 10-ти денний строк звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 08 серпня 2012 року, з огляду на таке.

Під час судового розгляду встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про отримання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору ОСОБА_3, а проведення певних виконавчих дій за участю скаржника (наприклад, опис та арешт майна 26 липня 2013 року (т. ІІ а.с. 20) також не свідчить про обізнаність ним про наявність оскаржуваної постанови державного виконавця.

24 квітня 2017 року представником скаржника ОСОБА_4 здійснено ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, отже з вказаної дати скаржник вважається обізнаним про наявність оскаржуваної постанови. Проте 25 квітня 2017 року договір про надання правової допомоги з ОСОБА_4 було достроково розірвано (т. І а.с. 105). Крім того, у період з 26 квітня 2017 року по 16 травня 2017 року та з 18 травня 2017 року по 28 травня 2017 року ОСОБА_3 перебував за межами м. Суми у м. Дніпро у відрядженні в ТОВ «Гайдамацьке» у звязку зі здійсненням господарської діяльності, що підтверджується копією посвідчення про відрядження (т. І а.с. 107), що свідчить про відсутність у нього можливості звернутися до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору. З вказаною скаргою ОСОБА_3 звернувся 01 червня 2017 року, тобто в межах 10-денного строку з моменту, коли його представнику стало відомо про наявність постанови, що оскаржується, за виключенням часу перебування скаржника за межами м. Суми у звязку зі службовою необхідністю.

За таких обставин клопотання представника скаржника про поновлення строку на оскарження постанови про стягнення виконавчого збору підлягає задоволенню.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-УІІІ було викладено нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року та відповідно до п. 9 розділу ХІІІ. Перехідні положення ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вказані вимоги законодавства, суд приходить до висновку про необхідність визнати неправомірною постанову державного виконавця від 07 серпня 2012 року про стягнення зі скаржника виконавчого збору.

Керуючись ст. ст. 450- 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити строк на оскарження постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 07 серпня 2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 382694,56 грн.

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною постанову ВП № 33744075 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 07 серпня 2012 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 38269 гривень 46 коп.

Ухвала суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повний текст ухвали виготовлений 22 січня 2018 року.

Суддя А.П.Сидоренко