АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Чернівці

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів:Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю представників відповідачів ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2017 року (головуючий у суді першої інстанції-суддя Стоцька Л.А.),

встановила:

ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № СМ-БМЕЬ00/О09/2008, у відповідності до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 361500 доларів США з кінцевим терміном повернення до 25 квітня 2023 року.

До вказаного договору сторонами неодноразово вносились зміни та доповнення, які були оформлені додатковими договорами.

Того ж дня, між банком та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір поруки, у відповідності до умов якого остання виступила поручителем за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором №СМ-8МЕЬ00/009/2008.

№ 22ц/794/35/18 р. Головуючий у 1 інстанції Стоцька Л.А.

Категорія 27 Доповідач Кулянда М.І.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 також було укладено договір іпотеки № РСМ- 8МЕЬ00/009/2008 від 25 квітня 2008 року. Згідно умов договору іпотеки, іпотекодавцем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: приміщення боксів технічного обслуговування та автомийки, підсобних приміщень і вулканізації, приміщення магазину та гаража, а також земельну ділянку, площею 0,1188 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане майно знаходиться по АДРЕСА_1.

За умовами кредитного договору ОСОБА_5 зобов'язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами щомісячно шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Однак, відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав.

16 березня 2013 року позивач скористався своїм правом вимагати від боржника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з істотним порушенням його умов.

Однак, вказані вимоги були проігноровані відповідачами.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у ОСОБА_5 виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 2884016 гривень 17 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 2370264 гривень 70 коп.; 510844 гривень 13 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2907 гривень 34 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку вищевказану заборгованість та вирішити питання про судові витрати по справі.

Також просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на майно ОСОБА_5, що є предметом іпотеки, згідно договору іпотеки РСМ-SMEL00/009/2008 від 25 квітня 2008 року, а саме: приміщення боксів технічного обслуговування та авто мийки, підсобних приміщень і вулканізації, приміщення магазину та гаража, а також земельну ділянку, площею 0,1188, кадастровий номер НОМЕР_1. Вказане майно знаходиться по АДРЕСА_1.

Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення прилюдних торгів з встановленням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі експертного висновку.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість кредитним договором №СМ-БМЕЬ00/009/2008 від 25 квітня 2008 року у розмірі 2 884 016 гривень 17 коп.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-БМЕЬ00/009/2008 від 25 квітня 2008 року в сумі 2884016 гривень 17 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 2370264 гривень 70 коп.; 510844 гривень 13 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2907 гривень 34 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення боксів технічного обслуговування та автомийки літ.А, загальною площею 336,8 кв.м., в тому числі підсобною площею 10,2 кв.м. та підсобних приміщень і вулканізації літ. Б, загальною площею 153,8 кв.м., в тому числі підсобною площею 35,9 кв.м., приміщення магазину літ.В, загальною площею 127 кв.м. та приміщення гаражу - складу літ.Г, загальною площею 477,20 кв.м., а також земельну ділянку, площею 0,1188 га за адресою м.Чернівці вул.Маловокзальна,2, кадастровий номер НОМЕР_1, які належать на праві власності ОСОБА_5 та розташовані по АДРЕСА_1.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 11 610 354 гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На дане рішення позивач подав апеляційну скаргу.

Просить рішення Першотравневим районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2017 року скасувати та закрити провадження у справі, оскільки згідно із додатковим договором № 5 від 01 лютого 2012 року в основний договір були внесені зміни вже фізичною особою підприємцем ОСОБА_5

В запереченні на апеляційну скаргу представник ПАТ «ОТБ Банк» Кутровська Н.М. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позову в частині наявності заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки щодо ОСОБА_5 та необґрунтованості позову щодо поручителя ОСОБА_6

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

У справі встановлено, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №СМ-SMEL00/009/2008 відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 361500 доларів США з кінцевим терміном повернення до 25 квітня 2023 року.

До вказаного договору сторонами неодноразово вносились зміни та доповнення, які були оформлені додатковими договорами.

Того ж дня, між банком та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір поруки, у відповідності до умов якого остання виступила поручителем за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором №СМ-8МЕЬ00/009/2008.

Для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № СМ-SMEL00/009/200825 від 25 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, яке складається із: приміщення боксів технічного обслуговування та автомийки літ.А, загальною площею 336,8 кв.м., в тому числі підсобною площею 10,2 кв.м. та підсобних приміщень і вулканізації літ. Б, загальною площею 153,8 кв.м., в тому числі підсобною площею 35,9 кв.м., приміщення магазину літ.В, загальною площею 127 кв.м. та приміщення гаража - складу літ.Г, загальною площею 477,20 кв.м., а також земельну ділянку, площею 0,1188 га за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, які належить на праві власності ОСОБА_5 та знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідач в порушення умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконував, в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 2534393 гривень 94 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 2 462754 гривень 04 коп.; 71044 гривень 25 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом 595 гривень 65коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За змістом п.1.2 договору №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору сторони визначили, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов'язань та/чи інших умов кредитного договору, документів забезпечення чи будь-яких інших правочинів. При цьому зобов'язання позичальника щодо повного дострокового виконання зобов'язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (а.с.37 Том 1).

В зв'язку з цим, 21 серпня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до відповідачів з письмовими вимогами про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій протягом 30 календарних днів з дня отримання даної вимоги.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказані вимоги були отримані відповідачами 22 серпня 2013 року (а.с. 51-55 т.№1). Однак, вказані вимоги були проігноровані відповідачами.

Судом також встановлено, що станом на 04 серпня 2015 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість в сумі 2 884 016 гривень 17 коп., в тому числі: сума заборгованості за кредитом 2 370 264 гривень70 коп.; 510 844 гривень 13 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2 907 гривень 34 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 39 зазначеного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, крім іншого, зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З огляду на викладені обставини, у позивача виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором та звернув стягнення на предмет іпотеки згідно заявлених позовних вимог.

Що ж до рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові до відповідача ОСОБА_6, як до поручителя, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_6, яка є поручителем, суд виходив з того, що порука вказаного відповідача припинилася внаслідок спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Зокрема, встановлено, що письмові вимоги про дострокове погашення кредиту банком надіслано відповідачам 21 серпня 2013 року, а позов пред'явлено 31 серпня 2015 року, тобто після припинення договору поруки.

Необґрунтованими є доводи апелянта про необхідність скасування рішення суду і закриття провадження у справі, оскільки спір повинен бути розглянутий за правилами господарського судочинства з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5, як фізичною особою, було укладено кредитний договір №СМ-SMEL00/009/2008, відповідно до умов якого йому надано кредит у розмірі 361500 доларів США з кінцевим терміном повернення до 25 квітня 2023 року.

Цього ж дня, для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір іпотеки, іпотекодавцем по якій виступив ОСОБА_5, як фізична особа.

Судом також встановлено, що діяльність ФОП ОСОБА_5 є припиненою з січня 2015 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності відповідача.

Згідно зі статтею 609 ЦК зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною третьою статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до статті 52 ЦК фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Зокрема, відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. .

Отже, припиненням підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_5 його зобов'язання не припинились, а залишились за ним як фізичною особою.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не мотивував відхилення висновків експертизи, оскільки суд відповідно до вимог ЦПК України надав оцінку у рішенні всім висновкам експертизи: №13281 від 16 квітня 2014 року; №16059 від 20 вересня 2016 року, № СЕ-6601-1-792.16 від 30 травня 2017 року та з урахуванням оцінки всіх доказів прийшов до правильного висновку, задовольнивши частково позов.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.ст. 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови - 22 січня 2018 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді І.Н. Лисак

Н.Ю. Половінкіна