Справа № 352/187/17
Провадження № 22-ц/779/174/2018
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю сторін та представника ОСОБА_3,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Тисменицької РДА Івано-Франківської області, до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, постановленої головуючим суддею Хоминець М.М. 06 грудня 2017 року в м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду від 06 грудня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - орган опіки та піклування Тисменицької РДА Івано-Франківської області до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком передано на розгляд Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області.

У апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт зазначає, що відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Судом не враховано того, що на момент пред'явлення позову він з дружиною та неповнолітніми дітьми фактично проживали в АДРЕСА_1

Позивач також посилається на роз'яснення п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" про те, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Апелянт вказує на те, що суд безпідставно застосував ст.116 ЦПК, яка передбачає право суду передати справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

При цьому зазначає, що розгляд справи був розпочатий 12.04.2017 року, а 22 травня 2017 року - продовжений і у засідання було подано рішення комісії з питань захисту прав дитини «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4», після чого відбулись ще чотири судових засідання.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК (чинного на час постановлення ухвали) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_4 звернувся з вимогою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, за місцем його проживання.

Згідно відомостей адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2.(а.с.12)

Встановлено, що позивач та неповнолітні діти, про визначення місця проживання яких заявлено позов, також зареєстровані в м. Івано-Франківську.

Сторони визнали той факт, що ОСОБА_4 разом з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в с. Клузів Тисменицького району, а ОСОБА_3 разом з малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за місцем реєстрації в м. Івано-Франківську.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.116 ЦПК суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про непідсудність даної справи Тисменицькому районному суду та передачу справи на розгляд до Івано-Франківського міського суду.

Посилання ОСОБА_4 у скарзі на те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, а отже відповідно до ч.2 ст.110 ЦПК він має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу за місцем фактичного проживання, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена норма надає право вибору підсудності лише для пред'явлення позову про розірвання шлюбу, а позивачем заявлена ще і вимога про визначення місця проживання дітей, а як було зазначено вище відповідач разом з малолітньою дочкою зареєстрована та проживає в м. Івано-Франківську.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи позивача про те, що суд не вправі був передавати справу на розгляд іншому суду, оскільки після відкриття провадження у справі відбулись судові засідання, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.173 ЦПК розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання, після чого з'ясовується, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду.

З матеріалів справи вбачається, що справа була призначена до розгляду неодноразово, однак, розгляд справи не був розпочатий відповідно до ст. 173 ЦПК, що підтверджено даними журналів судових засідань.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи позивача про те, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві, оскільки згідно ч. 14 ст. 110 ЦПК позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2017 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко