Справа № 214/5435/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 24 будинку № 70 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. 04.11.1995 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Від даного шлюбу, 20.05.1996 року у них народився, він, позивач ОСОБА_2 Спільне життя його батьків не склалося та починаючи з травня 2007 року ОСОБА_3 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 70/24, не мешкає. 21.04.2010 року шлюб між його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № С381 від 28.03.2006 року, виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської Ради, квартира, яка знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 70/24, належала на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2. 30.07.2011 року було укладено договір про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, відповідно до якого частки майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 70/24, визнаються рівними і становлять по 1/3 частці квартири кожному - ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 Вказаний договір зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 22.08.2011 року. Відповідно до договору дарування частки квартири від 01.10.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 - від ОСОБА_5 та ОСОБА_3, він - ОСОБА_2, прийняв в дар 2/3 частки спірної квартири. Вказаний договір зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 11.10.2011 року. Відповідач по справі ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але з травня 2007 року за місцем реєстрації не мешкає. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Частиною другою п. 15 пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки його батько ОСОБА_3 понад один рік відсутній у спірній квартирі, то вважає, що у відповідності до вимог ст. 405 ч.2 ЦК України, він втратив право на користування цим житлом.

Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст.. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.7), свідоцтво про народження (а.с.8), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.9), свідоцтво (а.с.10), витяг (а.с.11), договір (а.с.12), витяг (а.с.13), договір дарування (а.с.14-15), технічний паспорт (а.с.16), план (а.с.17), довідки (а.с.18,19), акт (а.с.20).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про народження (а.с.8), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування сторін у родинних відносинах між собою.

Суд вважає належними доказами: витяг (а.с.13), договір дарування (а.с.14-15), технічний паспорт (а.с.16), план (а.с.17), довідка (а.с.18), акт (а.с.20), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_1 у власності позивача, перебування відповідача на реєстраційному обліку та його відсутність у зазначеній квартирі.

Суд вважає належними доказами: свідоцтво (а.с.10), витяг (а.с.11), договір (а.с.12), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_1 у колишній співвласності відповідача.

Суд вважає неналежними доказами: свідоцтва (а.с.7,9), довідку (а.с.19), так як ці докази не стосуються предмета спору.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази: свідоцтво (а.с.10), витяг (а.с.11), договір (а.с.12), витяг (а.с.13), договір дарування (а.с.14-15), технічний паспорт (а.с.16), план (а.с.17), довідка (а.с.18), акт (а.с.20), допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Квартира АДРЕСА_1 є власністю позивача, що встановлено договором (а.с.14-15), витягом (а.с.13).

Відповідач є колишнім співвласником квартири АДРЕСА_1, що вбачається з свідоцтва (а.с.10), витягу (а.с.11), договору (а.с.12).

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач, що вбачається з довідки (а.с.18).

Відповідач у спірній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, що встановлено актом (а.с.20).

Відносини між сторонами регулюються нормами ЖК України, ЦК України.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання.

Згідно ст. 346 ч.1 п. 1 ЦК України, право власності припиняється у разі, відчуження власником свого майна.

У судовому засіданні встановлено, що у звязку з укладенням договору дарування спірної квартири, право власності відповідача на спірну квартиру припинилося, а тому останній не може користуватися нею для особистого проживання, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 70/24.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, який доводиться позивачеві батьком, відсутній в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 70/24.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню,

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 346, 405 ЦК України, ст.. 150 ЖК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 24 будинку № 70 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.М. Прасолов