Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2018 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., при секретарі Гончаровій К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності впорядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 27 грудня 2016 року, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. Таврійська (Леніна), 18 в с. Скельки Василівського району Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, та прийняла спадщину, але оформити її в нотаріальній конторі не може, оскільки правовстановлюючі документи, що підтверджували б право власності спадкодавця на будинок відсутні.

Ухвалою Василівського районного суду від 03 жовтня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ.

Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу Українисправи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності Цивільного процесуального кодексу Українив редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, судовий розгляд вказаної цивільної справи продовжений за правилами, що діють після набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIІІ.

Позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідачі проти позову не заперечують.

Василівська державна нотаріальна контора в особі в.о.завідувача ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи без участі третьої особи.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання.

У звязку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2016 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №373188.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1, яка у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, а також мати ОСОБА_4, діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які відмовилися від прийняття спадщини за законом, подавши відповідні заяви нотаріусу.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 до складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Скельки, вул. Таврійська, (Леніна), 18, Василівського району Запорізької області.

Вищевказані обставини підтверджені матеріалами спадкової справи, копія якої є у справі.

Таким чином, позивачка відповідно до положень ст.ст. 1216-1223, 1258, 1265 ЦК України єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Як встановлено судом, згідно довідки Скельківської сільської ради Василівського району №2265 від 12.09.2017 року (а.с.14), згідно по господарської книги Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області №9, особливий рахунок №0535, житловий будинок за адресою: с.Скельки, вул. Таврійська, 18 Василівського району Запорізької області зареєстрований за ОСОБА_5.

Згідно рішення Василівського райвиконкому Запорізької області від 17 жовтня 1990 року №196 та архівного витягу додатку до нього (а.с. 11, 12), вирішено питання про оформлення права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок по вул. Леніна, 18 в с. Скельки Василівського району Запорізької області з видачею свідоцтва про право власності, обовязок видачі поклався, в тому числі на Скельківську сільську раду. Однак це рішення в частині видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право власності виконано не було.

При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку в погосподарській книзі за померлим ОСОБА_5 за його життя у виконкомі Скельківської сільської ради та визнання за ним права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, останній мав вказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (редакції 1963 року).

Неможливість для позивачки оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 19.09.2017 року №511/02-31, винесеною у спадковій справі №40 за 2017 рік. Цією постановою позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді житлового будинку, який належав спадкодавцю та знаходиться за адресою: с.

Скельки, вул. Таврійська, 18, Василівського району Запорізької області.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок 18 по вул. Таврійська в с. Скельки Василівського району Запорізької області належить на праві власності померлому ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_1, належним чином прийняла спадщину після його смерті, інші спадкоємці за законом відмовилися від прийняття спадщини, державна реєстрація обєкту нерухомого майна за померлим ОСОБА_5 не проводилася та правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Запорізька область, Василівський район, с. Скельки, вул. Таврійська, 18, в порядку спадкування за законом після смерті 27 грудня 2016 року ОСОБА_5 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Таврійська, 18 в с. Скельки Василівського району Запорізької області, а саме: житловий будинок літ «А», літню кухню літ. «Б», прибудову літ. «б», гараж літ. «В», сарай літ «Г», погріб літ. «Д», огорожу - №1, в порядку спадкування за законом після смерті 27 грудня 2016 року ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7