СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9813/16-ц

пр. № 2-о/759/6/18

19 січня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Сквирське районне управління юстиції Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд встановити факт того, що правовстановлюючі документи, а саме, державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1 від 26.10.2006, свідоцтво про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серії НОМЕР_2, оформлені на ім'я «ОСОБА_3» належать ОСОБА_3, посилаючись на те, що заявник є сином ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої належить земельна ділянка та майновий пай, що належали померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 26.10.2006 та свідоцтва про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серії НОМЕР_2. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину заявник не має можливості, оскільки в заповіті та свідоцтві про народження прізвище матері зазначено як «ОСОБА_3», тоді як майно оформлене на «ОСОБА_3».

У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про слухання справи (а.с. 27, 33).

Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність заінтересованої ооби, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2, батьком якого зазначено ОСОБА_5, матір'ю-ОСОБА_3 (а.с. 6-8).

17.04.2003 на ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2, виданий Оріховецькою сільською радою, правонаступником якого є ТОВ «Оріховецьке», частка ОСОБА_3 визначена в розмірі 3 865 грн. 00 коп. або 0,09% (а.с. 18).

04.07.2007 на ім'я ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, площею 3,6495 га, що розташована в Сквирському районі Оріховецької сільської ради, цільове призначення якої-ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 17).

20.07.2007 ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку та майновий пай ОСОБА_2 Заповіт посвідчено державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №144 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.4).

При зверненні заявника до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері, ОСОБА_2 повідомлено про неможливість видачі свідоцтва, оскільки у державному акті на право власності на земельну ділянку, свідоцтві про право власності на майновий пай, у графі «прізвище ім'я, по-батькові» належності документу вказано «ОСОБА_3», а у свідоцтві про смерть в графі «прізвище ім'я, по-батькові» вказано «ОСОБА_3» (а.с. 13).

У зв'язку з вказаними розбіжностями в написанні прізвища матері, заявник позбавлений право на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз'яснено, що суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до листа Верховного суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення (витяг) від 01.01.2012, зазначено, що сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Надані в судовому засіданні пояснення представника заявника, а також наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт того, що матері заявника ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка, площею 3,6495 га, що розташована в Сквирському районі Оріховецької сільської ради та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) в розмірі 3 865 грн. 00 коп. або 0,09%. Відповідно свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 від 17.04.2003 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04.07.2007 видавався саме ОСОБА_3

Аналізуючи зібрані по справі докази та поясненнями представника заявника, суд приходить до висновку що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд визнає обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2, зацікавлені особи: Сквирське районне управління юстиції Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка народилася в с. Селезенівка Сквирського району Київської області 20.01.1929 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1, державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 3,6495 га, що розташована на території Оріховецької сільської ради Сквирського району Київської області, серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Сквирської райдержадміністрації від 26.10.2006 №450, який оформлений на ім'я «ОСОБА_3».

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка народилася в с. Селезенівка Сквирського району Київської області 20.01.1929 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_2 від 17.04.2003, в розмірі 3 865 грн. 00 коп. або 0,09% колективного сільськогосподарського підприємства «Оріховецьке», правонаступником якого є ТОВ «Оріховецьке», зареєстрованого Сквирською РДА №0084 в с. Оріховець Сквирського району Київської області, оформлений на ім'я «ОСОБА_3».

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 19.01.2018.