Номер провадження: 22-ц/785/492/18
Номер справи місцевого суду: 523/9554/15-ц
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності, відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання факту прийняття спадщини, визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

19.06.2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, уточнивши його остаточно 08.08.2017 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_6, який є власником 1/6 частини зазначеного вище житлового будинку, відкрилась спадщина, яку фактично прийняла ОСОБА_3, оскільки, як до смерті батька, так і після, продовжила проживати у спадковому будинку, користувалася ним та фактично володіла. Отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, так як у неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок, які залишаються у відповідачів, та між позивачами та відповідачами виникають постійні суперечки.Крім того, посилаючись на те що відповідачі постійно залякували ОСОБА_3, погрожували їй фізично, до теперішнього часу утримують у себе оригінали правовстановлюючих документів на будинок, створюють ОСОБА_3 нестерпні умови для життя, чим завдали, на її думку, моральної шкоди, яку вона оцінює в 50 000,00 грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

31.07.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання факту прийняття спадщини, визнання права власності, посилаючись на те, що ОСОБА_7 з 27.09.1985р. перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 спільно проживали в квартирі АДРЕСА_1, по день смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що ОСОБА_6 був складений заповіт, яким він заповідав речі та квартиру саме ОСОБА_7, яка з метою прийняття спадщини 13.12.2000р. звернулася до нотаріальної контори із заявою та вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_3, яка є спадкоємцем першої черги, своєчасно до нотаріальної контори не звернулась, тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину. Крім того, спірна квартира у вигляді житлового будинку, фактично була поділена на три окремі квартири, на земельній ділянці був встановлений паркан, тобто ОСОБА_3 проживала в іншій частині будинку, аніж ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_7, а відтак ОСОБА_3 не приймала фактично спадщину після смерті свого батька. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка є дочкою померлої, та на час її смерті проживала в спадковому будинку та є такою, що прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини, яка в свою чергу була фактично прийнята її матерю - ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, встановлено факт прийняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини у вигляді 1/12 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, відшкодування моральної шкоди, та позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 р., спадщини у вигляді 1/12 частин квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, та позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, 29.09.2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ОСОБА_3 пропустила строк на прийняття спадщини і дій щодо її фактичного прийняття не вчиняла; належних доказів на підтвердження факту її проживання в будинку немає, надана довідка від 27.06.2013 року насправді КП ЖКС «Пересипський» не видавалася; акт про проживання не відповідає передбаченим вимогам; на момент смерті ОСОБА_7 вона проживала матір'ю, тому висновки суду не відповідають обставинам справи, судом не прийнято до уваги рішення апеляційного суду, яким встановлені факти, тому просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення, а зустрічний позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 та її представник заперечували проти її задоволення з підстав, наданих у запереченні.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1993р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства ОМР народних депутатів, на підставі розпорядження органу приватизації від 09.08.1993р. № 19337, квартира АДРЕСА_1 була передана у приватну спільну сумісну власність: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с.8,46 том 1).

Квартира фактично складається з житлового будинку, зазначеного на плані під літ. «А», сараїв літ. «Б», «В», вбиральні літ. «Г,Д», мостіння І,ІІ, №1-4,5 огорожа, розташованих на земельній ділянці. На час розгляду справи до вказаного житлового будинку були прибудовані приміщення 3-2, 2-1, 1-8, які є самочинними (а.с.131-136, том 1, а.с.40-41 том.2).

Оскільки іншого не встановлено, то частки співвласників є рівними, кожному належить по 1/6 частині квартири.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого на підставі а/з № 1159 від 31.08.2000р., складеного у відділі РАГС Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, таким чином, спадщина відкрилася на 1/6 частину вказаного майна.

Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини своєчасно звернулася його дружина ОСОБА_7, за заявою якої від 13.12.2000р. у Восьмій одеській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №784/2009 до майна померлого ОСОБА_10

ОСОБА_3, донька померлого, до нотаріальної контори подала заяву із пропуском встановленого строку (а.с.11,т.1), проте, як встановлено судом, та підтверджується паспортом із відомостями про реєстрацію на час смерті спадкодавця була зареєстрована за адресою його місця проживання (а.с.9,т.1), фактично проживала за цією адресою, відтак з огляду на правила ЦК 1963 року, який розповсюджується на виникли правовідносини, фактично прийняла спадщину.

Зазначений факт також встановлений судом на підставі пояснень свідків, покази яких не спростовані, а також фактично не заперечувала такі обставини і ОСОБА_2, яка вважала факт проживання останньої у визначеній частині будинку підставою, яка не свідчить про прийняття спадщини після смерті батька.

Разом із тим, як правильно встановлено судом, фактичне визначення частин, в яких проживають сторони, без вирішення у встановленому порядку про поділ майна, не дає підстав вважати часини, в яких проживають сторони, окремим об'єктами цивільних прав, а тому такі доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються і на правильність висновків суду не впливають.

Доводи про те, що такі обставини встановлені рішенням апеляційного суду від 25.05.2012 року на зміст висновків суду не впливають, оскільки констатація факту визначення порядку користування носить характер висновків, а не преюдиційних фактів, і крім того, не змінює того, що у передбачений законом спосіб порядок об'єкт не поділений між співвласниками.

Поряд із іншими доказами, судом зазначено про довідку від 27.06.2013 р. №1044, з якої вбачається, що ОСОБА_3 з 08.12.1976 року постійно зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6 том 2), ОСОБА_2 заперечувала справжність довідки, проте виходячи з інших встановлених фактичних обставин такі доводи на висновки суду також не впливають.

Судом вірно не прийнято до уваги заповіт ОСОБА_6, складений у простій письмовій формі, оскільки він є нікчемним.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано факт сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не перешкоджають її праву встановити такі обставини в іншому судовому провадженні, і саме з таких підстав судом відмовлено у задоволенні цих вимог. Відповідно до ст.11 ЦПК України, дійсної на час вирішення справи судом, суд вправі розглянути справу в межах позовних вимог, а вимог про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 позивачкою не було заявлено.

Так, за загальним правилом для прийняття спадщини спадкоємець повинен подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шести місяців з часу її відкриття (ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відвмову від неї.

Вбачається зі справи, що ОСОБА_2 та її мати ОСОБА_7 на час смерті останньої були зареєстровані за різними адресами, із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звернулася, тому обставини факту сумісного проживання підлягають доказуванню у судовому порядку, однак вимог про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 не заявлено.

Зважаючи на такі обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови суду.

Головуючий:

Судді: