Провадження № 22-ц/812/171/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2018 року м. Миколаїв

справа № 489/5379/15-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

секретар судового засідання: Цуркан І.І.,

за участі представника апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 18 листопада 2015 року під головуванням судді Коваленко І.В. в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2015 року,

у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі ПАТ «Банк Форум») про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Позивач зазначала, що з 27 жовтня 2001 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 26 серпня 2009 року шлюб розірвано за рішенням суду. За час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 а саме:

нежитловий обєкт, який складається із двох основних будівель за літерою А-2, загальною площею 1224,4 кв.м., літерою Е-1 загальною площею 12,1 кв.м., службових будівель і споруд;

земельну ділянку площею 3356,0 кв.м. з цільовим призначенням для обслуговування виробничого цеху, кадастровим номером НОМЕР_1;

навіс літера 1Б-1, зовнішніми розмірами (7,89 х 28,67) м., навіс літера 1в-1, зовнішніми розмірами (30,32 х 14,94) м., які належать відповідачу на праві власності згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2008 року по справі № 2-5044/08.

Посилаючись на те, що вказане нерухоме майно оформлено на відповідача, з відповідачем домовленість про поділ вказаного майна не досягнута, просила виділити їй у власність Ѕ частину цього майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року до участі в справі залучено ПАТ «Банк Форум», як третю особу.

Рішенням цього ж суду від 18 листопада 2015 року позов задоволено частково. Постановлено визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної часткової власності по 1/2 частки за кожним на :

- нежитловий обєкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з двох основних будівель за літерою А-2 загальною площею 1224,4 кв.м, літерою Е-1 загальною площею 12,1 кв.м, службових будівель і споруд;

- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 3356 кв.м, з цільовим призначенням для обслуговування виробничого цеху, кадастровий номер НОМЕР_1.

У іншій частині вимог відмолено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нежитловий обєкт та земельна ділянка набуті сторонами під час шлюбу, а тому є спільним майном подружжя, яке підлягає поділу в рівних частках.

У вересні 2018 року ОСОБА_1, яка участі у справі не приймала, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вказане рішення прийнято про права та інтереси ОСОБА_1, яка є стягувачем за виконавчим провадженням про стягнення на її користь з ОСОБА_5 3 649 356 грн. за договором позики, відкритим на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 2 грудня 2013 року. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про те, що позивачка звернулась з позовом після спливу позовної давності по даній справі, а також за відсутності предмету спору, оскільки будь яких заперечень відповідачем не надавалось.

На вказану апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_5 подав відзив, в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані, оскільки вказане рішення не стосується прав та інтересів ОСОБА_1

Також свій відзив на апеляційну скаргу подав ПАТ «Банк Форум», який підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що судом першої інстанції не враховано усіх боргових зобовязань подружжя на час поділу майна, що призвело до безпідставного незалучення до участі у справі одного зі стягувачів, яким є ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2018 року відкрито провадження по даній справі.

На виконання Указів Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів», ліквідовано апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд. С уддів апеляційного суду Миколаївської області переведено на роботу на посадах суддів Миколаївського апеляційного суду.

3 жовтня 2018 року розпочав свою роботу Миколаївський апеляційний суд.

Справа була передана до новоствореного Миколаївського апеляційного суду у звязку із ліквідацією Апеляційного суду Миколаївської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, справа розподілена за загальними правилами, передбаченими розділом 2 «Засад автоматизованої системи документообігу суду в Миколаївському апеляційному суді».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що спірний нежитловий обєкт та земельна ділянка придбані сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому це майно є спільним майном подружжя.

Будь-яких доводів на спростування такого висновку апеляційна скарга не містить.

За такого суд дійшов обґрунтованого висновку про поділ вказаного спільного майна подружжя.

При цьому, судом враховано положення Закону України «Про іпотеку», оскільки вказане майно перебуває в іпотеці ПАТ «Банк Форум» на підставі договору про іпотеку, укладеного в 2007 році з ОСОБА_5 за погодженням іншого подружжя ОСОБА_4

Крім того, судом відмовлено в задоволенні вимог щодо поділу спірного навісу, виходячи з того, що право власності на цей навіс визнано за відповідачем рішенням суду, але не зареєстроване в передбаченому законом порядку.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що вказане рішення порушує права ПАТ «Банк Форум» як іпотекодержателя спірного нежитлового обєкту та земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються безпосередньо прав та інтересів самої ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано наявність боргових зобовязань ОСОБА_5, які виникли на підставі договору позики, укладеного останнім з ОСОБА_1, не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України в пункті 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно із частиною першою статті 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Як вбачається з рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2009 року, шлюб між сторонами по даній справі розірвано. При цьому районним судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружні стосунки з серпня 2008 року (а.с. 85-86).

Водночас, під час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_5 боргу за договором позики, судами встановлено, що вказаний договір було укладено 1 листопада 2009 року (а.с. 73).

За такого, колегія суддів вважає, що укладений ОСОБА_5 з ОСОБА_1 договір позики не може вважатись таким, що вчинено в інтересах сімї, оскільки на момент його вчинення подружжя припинило спільне ведення господарства та розлучилось.

Таким чином, зазначені боргові зобовязання не можуть враховуватись при поділі майна подружжя по даній справі.

До того ж, судом відмовлено в поділі спірного навісу, на який державним виконавцем накладено арешт на підставі вказаного вище рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 боргу за договором позики. А тому, рішення по даній справі не перешкоджає зверненню стягнення на цей навіс в порядку виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачкою позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки є наслідком помилкового тлумачення положень чинного законодавства.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-258цс15, вирішуючи питання перебігу позовної давності, суди мають врахувати, що при визначені початку перебігу позовної давності слід виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіС.Ю. Колосовський О.В. Локтіонова

Повне судове рішення складено 01 листопада 2018 року