АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 761/23657/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1147/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

18 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі - Дячук І.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шишкіної Алли Олександрівни, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору застави транспортного засобу, визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію обтяження,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання договору застави транспортного засобу недійсним, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 9 червня 2017 року ОСОБА_4 підписано пакет документів щодо реєстрації договору застави належного їй на праві власності транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Зазначила, що вказаний договір застави транспортного засобу №2537 зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О., яка в той же день прийняла рішення про реєстрацію обтяження за №16308382.

Вказує, що у приватного нотаріуса не було підстав для реєстрації даного договору, оскільки жодних договорів позики між нею та ОСОБА_6 не укладалося.

Крім того, зазначає, що договір застави є недійсними, оскільки при здійсненні його реєстрації та прийнятті рішення про реєстрацію обтяження №16308383 від 9 червня 2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. було порушено вимоги ЦК України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5.

На момент вчинення нотаріальних дій щодо передачі належного позивачці транспортного засобу в заставу у нотаріуса існувало ряд підстав для відмови в посвідченні договору застави та реєстрації обтяження, а саме: відсутність документів, які б підтверджували право власності на транспортний засіб за позивачкою; відсутність документів, які б підтверджували особу позивачки; відсутність письмової згоди чоловіка позивача на передачу в заставу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати недійсним Договір застави транспортного засобу №2537 від 9 червня 2017 року марки MERCEDES-BENZ, модель G500, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального Шишкіної АллиОлександрівни про реєстрацію обтяження №16308382 від 9 червня 2017 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

ОСОБА_4 та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з'явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 9 червня 2017 року між ОСОБА_6, як заставодержателем, та ОСОБА_4, як заставодавцем укладено Договір застави, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. та зареєстровано в реєстрі за №2537.

Згідно п.п.1, 2 вказаного договору позивачка для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов'язань за Договором позики грошей від 9 червня 2017 року, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, остання передала у заставу автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель G 500, рік випуску 2015, колір - чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер - НОМЕР_1, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 25 жовтня 2016 року Центром 8047.

З копії сторінки 69 Реєстру для реєстрації нотаріальних дій із записом про нотаріальну дію за 2017 рік з записом за реєстровим №2537, а також копій паспортів та облікових карток платників податків ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вбачається, що на виконання положень ст. 43 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шишкіною А.О. при вчиненні нотаріальної дії встановлено особи ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Також з матеріалів справи вбачається, що нотаріус, посвідчуючи договір застави транспортного засобу, належного позивачу на праві власності, отримав на це відповідну згоду чоловіка позивача, підпис засвідчено нотаріусом 15 листопада 2016 року за реєстровим №3483.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52507938 від 9 червня 2017 року, 9 червня 2017 року приватним нотаріусом б проведено реєстрацію обтяження вищенаведеного транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст. 546 та ч.1 ст. 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Частиною першою статті 577 ЦК України передбачено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

За ч.1 ст. 546 та ч.1 ст. 547 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу», у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Як передбачено положеннями п.п. 4.4, 4.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, правочин щодо розпорядження може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з документа, що посвідчує право власності, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю другого з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, за договором дарування, або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто, тощо. Про перевірку цих обставин нотаріус робить відмітку на примірнику правочину, що залишається в матеріалах нотаріальної справи, з посиланням на реквізити відповідних документів, якщо ці документи не приєднуються до примірника такого правочину.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат», угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.5.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, заставодавцем при заставі майна може бути його власник (сам боржник або третя особа - майновий поручитель), який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник в установленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особи учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідній обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутня належна заява про надання згоди на укладення договору застави транспортного засобу, так як підпис у наявній заяві виконаний нерозбірливо, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що нотаріус, посвідчуючи договір застави транспортного засобу, належного позивачу на праві власності, отримав на це відповідну згоду чоловіка позивача, підпис засвідчено нотаріусом 15 листопада 2016 року за реєстровим №3483.

Доказів на підтвердження того, що зазначений вище підпис виконаний не чоловіком позивача суду не надано.

Доводи апелянта про те, що судом не надано належної оцінки відсутності документів, які б підтверджували право власності на заставлений транспортний засіб не приймаються до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні нотаріальних дій у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні відомості щодо об'єкта застави, що підтверджується копіями документів, долучених до пояснень ПП КМНО ОСОБА_7

Посилання апелянта на відсутність волевиявлення при укладенні вищезазначеного договору є безпідставними, оскільки доказів того, що договори укладалися під впливом насильства чи обману позивачем суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання договору застави транспортного засобу недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 374, 381-382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 22 січня 2018 року.

Головуючий

Судді