Справа № 226/1808/17

Справа № 226/1808/17
Провадження № 4-с/226/19/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м.Мирноград Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

за участю секретаря Попенко І.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність керівника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (далі за текстом ВДВС), в обґрунтування якої вказав що, за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 27.10.2017 у справі № 226/1808/17 (провадження № 2/226/720/2017) на його користь з ДП «Мирноградвугілля» було стягнуто моральну шкоду у сумі 1000 грн та судовий збір у сумі 640 грн. На підставі цього рішення та виданого виконавчого листа 23.11.2017 ВДВС було відкрито виконавче провадження № 55215940. 24.05.2018 сплинув шестимісячний строк з дати відкриття виконавчого провадження, однак рішення суду досі не виконано. 28.08.2018 він звернувся із заявою до керівника відділу щодо подання ним до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, оригіналу виконавчого документу з копіями інших матеріалів по вказаному виконавчому провадженню, але листом від 10.09.2018 йому було відмовлено у вчиненні вищевказаних дій. Вважає вказану бездіяльність такою, що порушує його права з огляду на положення ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тому просить суд зобовязати відділ вжити заходів для виконання рішення суду з урахуванням вказаної норми закону.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник ВДВС також не прибув до суду, начальником відділу письмово повідомлено суд про розгляд скарги у відсутність представника відділу та подано відзив на скаргу, згідно з яким зазначене виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 1061379, для забезпечення виконання якого 22.02.2017 арештоване все рухоме і нерухоме майно ДП «Мирноградвугілля»; 19.09.2017 арештовані грошові кошти підприємства на рахунках в ПАТ КБ «Приватбанк, АТ «УкрСиббанк», ПАТ «А-Банк», АТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Європромбанк», АТ « Ощадбанк», ПАТ «ПУМБ». 04.04.2017 здійснено опис та арешт майна боржника, яке не задіяне у виробничому процесі та не знаходиться у податковій заставі, а саме: приміщення шлакоблочного цеха ВП «Шахта Центральна» ДП «Мирноградвугілля», ВП «Завод «Буддеталь» ДП «Мирноградвугілля», будинку творчості ДП «Мирноградвугілля», будівлі Клубу ім.Карамзіна. Все рухоме майно (автотранспорт, обладнання, вугілля та ін.) знаходиться під арештом Покровської ОДПІ (податкова застава). 19.12.2017 до відділу надійшла експертна оцінка щодо опису та арешту майна, яке 04.01.2018 передане на реалізацію до СЕТАМ. 12.03.2018 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 262200,00 грн від реалізації арештованого майна, які розподілені між стягувачами другої черги. Вимоги ОСОБА_1 знаходяться у третій черзі. Отже підстав для повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п.п.2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» немає, борг буде сплачено ОСОБА_2 у порядку черговості. Тому просить у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що за постановою начальника ВДВС від 22.11.2017 відкрито виконавче провадження № 55215940 з примусового виконання виконавчого листа № 2/222/720/2017, виданого 08.11.2017 Димитровським міським судом про стягнення з ДП «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000 грн та судового збору у сумі 640 грн, а всього 1640 грн.

Відповідно до постанови ВДВС від 13.04.2018 виконавче провадження № 55215940 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 1061379 щодо боржника ДП «Мирноградвугілля».

Згідно за постановою ВДВС від 22.02.2017 в рамках зведеного виконавчого провадження на все рухоме та нерухоме майно ДП «Мирноградвугілля» накладено арешт, про що також свідчать надані ВДВС витяги про реєстрацію обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному реєстрі рухомого майна.

28.08.2018 ОСОБА_1 у звязку з невиконанням пішення суду звернувся до ВДВС із заявою (клопотанням) про подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, оригіналу виконавчого документу по виконавчому провадженню № 55215940 разом із супровідним листом та завіреними належним чином копій інших матеріалів провадження.

Листом № 14.26-22/2979 від 10.09.2018 керівником ВДВС заявникові повідомлено про відсутність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, передбачених пунктами 2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», розяснено, що виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 1061379, яке триває, і його вимоги будуть задоволені в порядку черговості. Також заявнику повідомлено дати постанов про опис та арешт майна боржника, наведено перелік цього майна, дати та суть вчинених дій з реалізації майна боржника, розподілу коштів у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно за ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень та проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно за ч.1 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Згідно за ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб це відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.4 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче проваження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

За приписами пунктів 2-4, 9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване підчас виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст.43 цього Закону, не зважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З огляду на вищенаведені правові норми та встановлені обставини на підставі заяв учасників справи та доданих до них письмових доказів, суд приходить до висновку, що вимоги стягувача не підлягають задоволенню, оскільки виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні триває, у боржника наявне майно, на яке здійснюється звернення стягнення, тобто державним виконавцем виконуються передбачені законом дії, спрямовані на задоволення вимог стягувачів, виконавчі дії не завершено і підстав для повернення виконавчих документів стягувачам немає, що виключає застосування вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

На підставі вищевикладеного, керуючись Закону України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.ст.447, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання, може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ж.Є.Редько