30.10.2018 227/4254/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2018 року місто Добропілля

Добропільський міськрайоний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4029, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138484468 від 20.09.2018 року. З 2013 року у вищезазначеній квартирі зареєстрована її онучка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. До повноліття відповідача позивач була її опікуном. Однак, з настанням повноліття, відповідач почала жити самостійним життям та дуже рідко спілкуватись з позивачем. У вищезазначеній квартирі ОСОБА_2 з 2013 по теперішній час не проживає, що підтверджується актом від 13.09.2018 року, виданого головою ОСББ «Восход». Їй не відомо де фактично мешкає її онука, оскільки звязку з нею вона не має. Між ними припиненні всі сімейні відносини, відповідач більше одного року не проживає за зазначеною адресою, спільного господарства не ведуть, участі щодо утримання майна не приймає, чим чинить їй перешкоду у користуванні майном.

Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила задовольнити позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надано. Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надходило.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, неявки останнього в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, неподання ним відзиву і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням зазначених вимог Закону, суд вбачає за можливе розглянути справу без відповідача і винести заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Свій висновок суд обґрунтовує наступним:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 придбала квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 22 листопада 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_3 (а.с. 6). Зазначений договір було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії домової книги, у квартирі за адресою м.Добропілля, вул. Первомайська, 115/44, значиться зареєстрованою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7-9).

З довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області № 17/4237 від 22.08.2018 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с. 11).

Згідно акту, затвердженого головою ОСББ «Восход», складеним сусідами, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3, не проживають з 2013 року по теперішній час. (а.с. 12).

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею ст. 405 ЦК України передбачено, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Факт реєстрації відповідача у належній ОСОБА_1 квартирі обмежує її права як власника розпоряджатись квартирою на свій власний розсуд.

За ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права або інтересу.

Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування належним їй житлом. Ці позовні вимоги відповідають нормам житлового законодавства.

Так, відповідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З урахуванням сукупності досліджених доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, оскільки фактично в ньому не проживає понад пять років, не бере участі в утриманні квартири шляхом оплати комунальних послуг. Вказане безсумнівно порушує права власника цього майна.

Тому заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.47 Конституції України, ст.16, 141, 317, 321, 391 ЦК України, ст.68,71,72 ЖК України, ст.ст. 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_8, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Направити відповідачу копію заочного рішення суду в порядку, передбаченому ст.272 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін

30.10.2018