АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1153/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року

в справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі № 757/31456/15-ц від 11 травня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, третя особа: ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, третя особа: ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію.

У вересні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Зазначав, що приймаючи рішеннясуди визнали достовірною інформацію, зазначену в листі в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_5 від 07 березня 2014 року № 14/1/1-58, надісланого Голові представництва Європейського Союзу в України ОСОБА_6, щодо початку досудового розслідування у кримінальних провадженнях за фактами злочинів, вчинених колишніми високопосадовцями, у тому числі ОСОБА_4, за ст. 191 КК України, при цьому, мотивуючи такий висновок посиланням на витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000069 від 06 березня 2014 року та № 0000070 від 06 березня 2014 року.

Разом з тим, підставою для перегляду рішення суду є лист Генеральної прокуратури України (надалі - ГПУ) № 23/2-162 вих-17 від 22 серпня 2017 року, у котрому вказано, що такого поняття, як «витяг з кримінального провадження» жодним правовим актом не передбачено, у зв'язку з чим представнику ОСОБА_4 не було надано витяги з кримінальних проваджень.

Посилаючись на те, що відсутність вказаних витягів з кримінальних проваджень є підставою для перегляду рішення за новоявленими обставинами, оскільки їх наявність була покладена в основу рішення суду, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник заявника, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, остільки районним судом не надано оцінку відсутності підпису реєстратора на документах, покладених в основу рішення, ненадання відповідачем їх оригіналів та відмову в наданні тимчасового доступу до них з посиланням на підстави незрозумілості ухвали, визнання ГПУ відсутності основних доказів у даній цивільній справі, просить скасувати ухвалу районного суду, постановити по справі нове рішення про скасування рішення суду від 11 травня 2016 року та задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у цивільній справі була інформація, надана Генеральною прокуратурою України Голові представництві Європейського Союзу в Україні ОСОБА_6 листі від 07 березня 2014 року № 14/1/1-58 вих.14 стосовно початку досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ст. 191 КК України.

При цьому позивач посилався на те, що така інформація є недостовірною, оскільки на момент направлення вказаного листа кримінальне провадження за вказаним фактом не було розпочато.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року у цивільній справі № 757/31456/15-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ГПУ, третя особа ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію (а.с.117, 120-121 т. 1).

Вказане рішення суду ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 липня 2016 року (а.с.161-164 т. 1), ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року (а.с.201-202 т. 1) залишене без змін.

При цьому, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 судом у рішенні вказано наявність кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4, що стверджується витягами з кримінальних проваджень № 0000069 від 06 березня 2014 року та № 0000070 від 06 березня 2014 року, які завірені слідчим Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 (а.с.87-90 т. 1).

Як підстава для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами до справи долучено лист ГПУ № 23/2-162 вих-17 від 22 серпня 2017 року, котрий стосується виконання ухвали слідчого судці Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року щодо надання оригіналів витягів з кримінальних проваджень (а.с.212-214 т. 1) та містить роз'яснення про неможливість її виконання у зв'язку з тим, що зміст резолютивної частини ухвали є незрозумілим. Вказується на невідповідність зазначених в ухвалі суду назви документів (оригінали витягів з кримінальних проваджень) вимогам п.п. 1.2, 4.1, 4.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 (а.с.216-217 т. 1).

Відмовляючи в задоволенні заяви, районний суд виходив з того, що обставини, на які посилався заявник не є нововиявленими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 11 травня 2016 року, ухваленого за результатами заявленого по справі спору.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у судовому рішенні доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного судового рішення, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно керівних роз'яснень, які містяться у п.п. 3,4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і не можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного-процесуального законодавства визначено вичерпний перелік підстав до перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, й вказані представником ОСОБА_4 доводи таких підстав не надають.

Твердження апеляційної скарги про те, що районним судом не надано оцінку відсутності підпису реєстратора на документах, покладених в основу рішення, ненадання відповідачем їх оригіналів та відмову в наданні тимчасового доступу до них з посиланням на підстави незрозумілості ухвали, визнання ГПУ відсутності основних доказів у даній цивільній справі, колегія суддів визнає безпідставними, такими, що не спростовують висновків районного суду про відсутність правових підстав до перегляду рішення.

Встановлено, що предметом судового розгляду у цивільній справі є інформація, надана Генеральною прокуратурою України Голові представництва Європейського Союзу в Україні ОСОБА_6 листі від07 березня 2014 року № 14/1/1-58вих.14 стосовно початку досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ст. 191 КК України. При цьому позивач посилався на те, що така інформація є недостовірною, оскільки на момент направлення вказаного листа кримінальне провадження за вказаним фактом не було розпочато.

Встановлено, що під час розгляду спору судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій перевірено доводи позивача щодо належності та допустимості доказів, а саме щодо невідповідності поданих Генеральною прокуратурою України витягів з кримінальних проваджень вимогам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від17 серпня 2012 року № 69 та визнано необґрунтованими (а.с.117, 120-121, 161-164, 201-202 т. 1).

Як встановлено вказаними судами, з метою захисту інтересів держави, щодо порушення яких розпочато кримінальні провадження, Генеральна прокуратура України звернулася до представника ЄС в Україні задля сприяння у реалізації своїх функцій, визначених у ст. 1, ч. 2 ст. 2 та Розділі XI Закону України «Про прокуратуру».

З вищенаведеного слідує, що за висновками судів викладена у листі Генеральної прокуратури України від07 березня 2014 року інформація є достовірною, її внесено до ЄРДР 06 березня 2014 року, а отже, до того, як було направлено лист з відомостями, що оспорюються.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленнми обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв'язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Зі змісту листа ГПУ від 22 серпня 2017 року № 23/2-162 щодо виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року убачається, що останній містить роз'яснення про неможливість її виконання у зв'язку з тим, що зміст резолютивної частини ухвали є незрозумілим. Вказується на невідповідність зазначених в ухвалі суду назви документів (оригінали витягів з кримінальних проваджень) вимогам п.п. 1.2, 4.1, 4.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69.

При цьому, у вказаному листі не стверджується про відсутність та не заперечується факт внесення відомостей до ЄРДР щодо кримінальних проваджень №0000069 та № 0000070 від 06 березня 2014 року про вчинення злочинів передбачених ч. 5 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 209 КК України за фактами сприяння вищого керівництва держави, у тому числі Першого віце-прем'єр-міністра України ОСОБА_4, заволодінню державним майном та коштами на суму понад 1 млрд. грн. та їх подальшою легалізацією.

За таких обставин, колегія суддів вважає твердження заявника про відсутність у відповідача доказів внесення таких відомостей до ЄРДР необґрунтованими, а зазначені у заяві обставини у розумінні положень цивільно-процесуального закону, не є нововиявленими.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_4 при зверненні до суду із заявою не повідомив про те, що його адвокат ОСОБА_3 неодноразово звертався до ГПУ з приводу виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року у справі № 757/34322/17-к, у зв'язку з чим йому було надано відповідь ще 24 липня 2017 року за № 23/1/2-136 вих-17 адвокату ОСОБА_3, при тому, що до суду він звернувся із заявою про перегляд лише 08 вересня 2017 року, пропустивши місячний строк, встановлений ст. 362 ЦПК України (2004р.).

Заявником не спростовано факт його поінформованості щодо обставин, зазначених у відповіді Генеральної прокуратури України від 24 липня 2017 року за № 23/1/2-ІЗ6 вих-17, які він безпідставно вважає нововиявленими. Долучена до справи ухвала Печерського районного суду м. Києва від 18 грудня 2017 року, якою зобов'язано посадових осіб відповідача внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 на суть прийнятого за результати розгляду заяви судового рішення не впливає й правових підстав до його скасування не дає.

Враховуючи викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до перегляду постановленого по справі рішення за нововиявленими обставинами.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

Підстав до скасування судового рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 353, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: