Номер провадження 2/754/1127/18
Справа №754/9122/17
17 січня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Галась І. А.
при секретарі Дмітрієвій А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, суд -
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
В позовній заяві представник позивача посилається на те, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 14.03.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Ford», д.р.н. НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07.04.2016 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП. ПАТ «СК «Універсальна» звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» для відшкодування витрат на відновлення пошкодженого автомобіля «Ford», д.р.н. НОМЕР_2. 01.09.2016 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено на користь ПАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування у розмірі 3562,56 грн. На підставі наведеного, керуючись ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 3562,56 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач двічі не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином за адресою реєстрації.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №АЕ/6668208 (а.с. 17).
14.03.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ», д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «Ford», д.р.н. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_2.), внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а.с. 21).
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07.04.2016 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 22).
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
На момент ДТП транспортний засіб «Ford», д.р.н. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_2.) був застрахований ПАТ «СК «Універсальна».
ПАТ «СК «Універсальна» 15.06.2016 р. звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату (страхового) відшкодування в розмірі 3562,56 грн. (а.с. 18).
На підставі розрахунку страхового відшкодування та Страхового акту №ЦВ/16/1976
Відповідно до підпункту ґ пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду у випадку, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.
Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Згідно із ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо).
Оскільки відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у строки, передбачені Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з метою врегулювання цього питання в досудовому порядку, позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою про відшкодування збитків в сумі 3 562 грн. 56 коп. Проте відповідач не здійснив жодних дій, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку.
Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином до позивача в порядку регресу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі 3 562 (три тисячі п'ятсот шістдесят дві) гривни 56 копійок.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 48, 81, 141, 229, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. 993, 1191, 1187 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» суд, -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя