Номер провадження: 22-ц/785/5381/18
Номер справи місцевого суду: 509/1109/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Бєляєвої А.О.

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_2

представник позивача адвокат ОСОБА_3

відповідачі ОСОБА_4, державний реєстратор Бондарь Олексій Миколайович Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», державний реєстратор Кукліна Альбіна Олександрівна Юридичного департаменту Одеської міської ради

третя особа ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, державного реєстратора Бондаря Олексія Миколайовича Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», державного реєстратора Кукліної Альбіни Олександрівни Юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року (суддяКириченко П.Л.) щодо відмови в забезпеченні позову

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, державного реєстратора Бондаря О.М. КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», державного реєстратора Кукліної А.О. Юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, в якій просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку та скасувати записи, посилаючись на те, що зазначені рішення були прийняті безпідставно та незаконно.

Одночасно позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами незавершеного будівництва 70% готовності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, також просила заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цієї справи по суті, вчиняти будь-які дії, повязані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3, представник ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на невідповідність ухвали суду нормам процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_3, представник ОСОБА_2 зазначила, що існує загроза, що майно, на яке вона просить накласти арешт може бути в подальшому відчужено на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення у випадку задоволення позову, а тому ОСОБА_3, представник ОСОБА_2 вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В порядку п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У звязку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

В судове засідання, призначене на 31 жовтня 2018 року зявилась представник позивача адвокат ОСОБА_3, інші сторони не зявились, всі були сповіщені належним чином.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала судді постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, державного реєстратора Бондаря О.М. КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації», державного реєстратора Кукліної А.О. Юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_8 про скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, в якій просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку та скасувати записи, посилаючись на те, що зазначені рішення були прийняті безпідставно та незаконно.

Одночасно позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами незавершеного будівництва 70% готовності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, також просила заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цієї справи по суті, вчиняти будь-які дії, повязані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивач звернулася до суду з позовом, предметом якого є скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, однак позивачем не були зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 розяснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_2просила накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами незавершеного будівництва 70% готовності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, також просила заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії, повязані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду цієї справи по суті, оскільки не накладення арешту може ускладнити або унеможливить в майбутньому виконання рішення суду.

Оскільки позивачем, в порушення ст.151 ЦПК України не зазначені ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення, суд на законних підставах відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 про те, що існує загроза, що майно, на яке вона просить накласти арешт може бути в подальшому відчужено на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення у випадку задоволення позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що позивачем не були надані на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення.

Більш того у відповідності до ст. 150 ч. 1 п. 1 ЦПК України, позов забезпечується накладанням арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, представником позивача, зазначено, що обєкт, на який вони просять накласти арешт не належить відповідачці, а належить особі, яку вони зазначили у якості третьої особи.

Також представник позивача, пояснила, що реєстратором були здійснені дії, на підставі договору купівлі-продажу прав вимог, однак цей договір позивачем також не оскаржується.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 31 жовтня 2018 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець