18.01.2018 Справа № 363/2337/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.10.2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем Договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у заяві. Згідно до умов договору позичальник зобов'язаний погашати заборгованість, однак, свої зобов'язання не виконує. Станом на 11.04.2017р. створилась заборгованість в розмірі 14 422, 19 грн., яка складається з: тіла кредиту - 7 090, 11 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 1 360, 96 грн., нарахованої пені - 4 808, 16 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., та штрафу (процентна складова) - 662, 96 грн. Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від сплати заборгованості, позивач просить у примусовому порядку стягнути з нього суму заборгованості 14 422, 19 грн. та судові витрати в сумі 1 600 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву, в якій на позовних вимогах наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач 18.01.2018 року у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше в судових засіданнях надав пояснення, про те, що він дійсно 20.10.2015 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у розмірі 2200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Пояснив, що ним сплачувались відсотки за користування кредитом, з заявою до Банку він не звертався, сплатити суму заборгованості він не може за сімейними обставинами.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись відповідно до вимог закону або договору.

Судом встановлено, що дійсно 20.10.2015 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що свідчить його Заява позичальника (а.с. 6).

Підписання заяви позичальником і є підтвердженням укладення між сторонами Договору, що складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг.

Розмір, зміна кредитного ліміту відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг встановлюються за рішенням Банку без згоди позичальника.

Підписання цього Договору є прямою та безумовного згодою позичальника на встановлені банком умови.

Під час укладення угоди сторони керувались положеннями ст. 634 ч.1 ЦК України, а саме: договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відсотки за користування кредитом нараховуються відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконує, станом на 11.04.2017р. заборгованість складає 14 422, 19 грн., яка складається з тіла кредиту - 7 090, 11 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 1 360, 96 грн., нарахованої пені - 4 808, 16 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., та штрафу (процентна складова) - 662, 96 грн., що підтверджується розрахунком, долученим до матеріалів справи ( а.с. 4-5).

В свою чергу банком свої зобов'язання, визначені в ст. 1054 ЦК України, а також Умовах та Правилах надання банківських послуг щодо надання грошових коштів позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, виконано.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В разі порушення умов договору з боку позичальника Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено повернення кредиту, оплата винагороди банку, сплата штрафу тощо.

В зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань боржником банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, з письмовою заявою про розірвання договору або проханням щодо зміни тарифів позичальник не звертався.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частин 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення штрафів: 500 гривень (фіксована частина) та 662, 96 гривень (процентна складова), виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею), є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Договором передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, а саме порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанню, передбаченому Договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).

В даному випадку пеня і два види штрафу, нараховані в один і той же період, тобто є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 662, 096 грн., не підлягають задоволенню, оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог до відповідача ОСОБА_1, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором станом на 11.04.2017 року в сумі 13 259, 23 грн., а саме: тіло кредиту - 7 090, 11 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 1 360, 96 грн. та нарахованої пені - 4 808, 16 грн.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені зобов'язання по кредитному договору, до наступного часу заборгованість не погашена, позивачем з свого боку виконані всі умови договору, права позичальника не порушені, позивачем давалась змога відповідачу в добровільному порядку погасити заборгованість, однак, ним вимоги позивача ігнорувались, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості на користь позивача.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 258-259,263,264,265,268,352,354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 530, 610, 614, 634, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» - заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 259 (тринадцять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.Б. Баличева