АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/950/18 Головуючий у 1 інстанції - Васильєва Т.В.
Унікальний № 2-6477/10 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Музичко С.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року разом із запереченнями на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2017 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ВАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся з позовом до ОСОБА_3, як основного позичальника, та ОСОБА_2, як поручителя, і просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за Кредитним договором «Автопакет» №293/П/27/2008-840 від 27.06.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти для придбання автомобіля у сумі 27.176 дол.США на термін до 26.06.2015 року під 14,25% річних.

Поручителем по цьому кредитному договору виступив відповідач ОСОБА_2, який зобов»язався солідарно відповідати з основним позичальником за його кредитними зобов»язаннями.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за Кредитним договором №293/П/27/2008-840 від 27.06.2008 у розмірі 31.956,64 дол.США, що становить 255.972,7 грн. та судові витрати у розмірі 1.820 грн. /а.с.24/.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено /а.с.75/.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року та постановити нове рішення про відмову у позові. Крім того, скаржник звернувся до суду із запереченням на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року /а.с.75, 78-82/.

Скаржник у послався на те, що у зв»язку з тим, що він не був повідомлений судом про розгляд справи, не міг навести суду свої доводи та заперечення.

Крім того, послався на те, що, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явив вимоги до поручителя.

Враховуючи, що, відповідно до матеріалів справи, позичальник припинив виконувати свої зобов»язання за договором з 27.08.2008 року, про що кредитору було відомо, тому останній з цієї дати пропустив шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителя.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року підлягає зміні у зв»язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, шляхом зменшення стягнутої зі скаржника в солідарному порядку кредитної заборгованості та судових витрат.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які булим досліджені у судовому засіданні.

Встановлено, що 27.06.2008 року за №293/П/27/2008-840 між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 укладена кредитна угода, згідно якої позичальник ОСОБА_3 отримав споживчий кредит на придбання автомобіля у розмірі 27.176 дол.США на термін до 26.06.2015 року під 14,25% річних.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Указаний кредитний договір також підписаний відповідачем ОСОБА_2, який за умовами цього договору поручився солідарно відповідати перед кредитором за виконання позичальником його зобов»язань за кредитним договором.

Із зазначеного слідує, що між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

У відповідності з договірними умовами, сторони не передбачили строк припинення поруки, а тому, в силу ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

А згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Відповідно до пунктів 2.2.1., 2.2.2. та 2.2.3. позичальник зобов»язувався щомісячно до 18 числа сплачувати мінімальний платіж у розмірі 511,29 дол.США.

Однак, у зв»язку з невиконанням своїх зобов»язань, станом на 14.10.2009 року заборгованість за позичальником склала 31.956,64 дол.США, яка складається: із простроченої заборгованості по тілу кредита у сумі 26.704,03 дол.США та простроченої заборгованості за відсотками у сумі 4.491,54 дол.США.

Розрахунок заборгованості виконаний Банком правильно і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Задовольняючи позовні вимоги ВАТ «Комерційний банк «Надра», суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобов'язання за укладеними угодами виконав, надавши грошові кошти в повному обсязі відповідно до умов договору, в той час, як позичальник прийняті на себе зобов'язання щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування ними належним чином не виконав.

Дійшовши висновку про часткове задоволення позову шляхом його зміни, колегія суддів керується наступним.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договору поруки, у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто, з моменту настання строку виконання зобов»зання.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-205цс15 від 11.11.2015 року, порука це строкове зобов»язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб»єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов»язання поруки. Таким чином, і право кредитора і обов»язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку кредитор вчиняти не може.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної за результатами розгляду Верховним Судом України справи №6-272 цс16 у разі пред»явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов»язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов»язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов»язань.

Відповідно до ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись 12.11.2009 року з Вимогою про дострокове погашення повного кредитного боргу Банк вимагав стягнути не лише прострочений борг, але і провернути частину позики, строк погашення якої не настав відповідно до кредитної угоди від 27.06.2008 року.

Отже, починаючи з 23.11.2009 року Банк, у відповідності з ч.2 ст.1050 ЦК України достроково змінив остаточну дату виконання кредитних зобов»язань основного позичальник та його поручителя.

Таким чином, враховуючи вище зазначену правову позицію висловлену Верховним Судом України, оскільки основний позичальник, починаючи з 27.08.2008 року до визначення Банком нового строку виконання основного зобов»язання - 23.11.2009 року (дата набрання чинності Вимоги Банку) не сплачував щомісячні платежі на погашення кредиту, тому позивач, як поручитель, має відповідати перед Банком лише за 6 місяців неплатежів перед надісланням Банком Вимоги про повне погашення кредиту, тобто, з 23.05.2009року по 23.11.2009 року, а тому поруку, за період з 27.08.2008року по 22.05.2009 року належить визнати припинено.

Отже, відповідальність позивача, як поручителя, поширюється лише на період шести місяців до дати надіслання Банком вимоги про повне погашення кредитної заборгованості, тобто, з 23.05.2009року по 23.11.2009 року, що складає 3.067,74 дол.США, із розрахунку мінімальних щомісячних платежів у розмірі 511,29дол.США.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції належить змінити, зменшивши суму солідарного стягнення з ОСОБА_2, як з поручителя, суми кредитного боргу до 3.067,74 дол.США, що за курсом валют на час розгляді цієї справи, становить 87.645 грн.33 коп., а також зменшити розмір стягнутих судових витрат до 368 грн.43 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заперечення на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2017 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року, оскільки зазначена ухвала постановлена з дотриманням вимог закону на основі повно та всебічно встановлених обставин.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 141, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, задовольнити частково.

Змінити заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року, стягнувши з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» кредитний борг у сумі 3.067,74(три тис. шістдесят сім дол.США, 74 центи) що за курсом валют становить 87.645 грн.33 коп., а також зменшити розмір стягнутих судових витрат до 368 грн.43 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Заперечення на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2017 року відхилити.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2018 року.

Головуючий

Судді