АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.

Справа № 757/374/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/285/2018

24 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Віктор» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні заяви Фермерського господарства «Віктор» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за заявою Фермерського господарства «Віктор», заінтересована особа Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» Паламарчук Віталій Віталійович про розкриття банком інформації, що містить охоронювану законом таємницю, -

ВСТАНОВИЛА:

18 вересні 2017 року Фермерське господарство «Віктор» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просило замінити Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» Паламарчук Віталія Віталійовича, на ОСОБА_4, якого призначено на дану посаду рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31.05.2017 № 2222.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року заяву Фермерського господарства «Віктор» про заміну сторони виконавчого провадження залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Фермерське господарство «Віктор», через свого представника, подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм процесуального права просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт вказує, що суд першої інстанції незаконно відмовив у задоволенні заяви, яка прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також суд першої інстанції не вірно застосував норми процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення справи за результатами розгляду заяви про зміну вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником.

На думку апелянта, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником, не надав належної оцінки всім тим доказам та обставинам, на які посилається заявник.

Учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справ, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2017 року яке набрало законної сили 14.06.2017 на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва, заяву Фермерського господарства «Віктор» про розкриття банком інформації, що містить охоронювану законом таємницю задоволено, а саме зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «БАНКНАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» Паламарчука В. В. надати ФГ «Віктор» копії документів кредитної справи, сформованої на підставі кредитного договору № 05.1-57ю/2013/2-1, укладеного 29.04.2013 між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ТОВ «ССС-Енерго Інвест» (а. с. 120-122, 151-152).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2222 від 31.05.2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК НАЦЮНАЛЬНИЙ КРЕДИТ».

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами ОСОБА_4 з 06.06.2017 року

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника на ст. 378 ЦПК України є безпідставним для правового обґрунтування вимоги заяви, оскільки виконання рішення суду, постановленого у порядку окремого провадження, правова природа якого визначається відсутністю матеріальних правовідносин, тобто належно процесуально оформленої матеріально правової вимоги позивача до відповідача про захист порушених прав, не передбачає відкриття виконавчого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта про незаконність судового рішення, зокрема, у зв'язку із не врахуванням положення ст. 378 ЦПК України, відповідно до якої , у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за подання державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Суд правильно послався на те, що відповідно до ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням держаного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2222 від 31.05.2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК НАЦЮНАЛЬНИЙ КРЕДИТ».

Відповідно до зазначеного рішення повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» визначені Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53, у тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами ОСОБА_4

При цьому суд враховує приписи ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до вимог якої делеговані повноваження Фонду гарантування вкладів виконуються уповноваженої ним (Фондом) особою. Таким чином для виконання судового рішення не має зазначення особа яка, відповідно до законодавства, призначена Фондом діяти від його імені під час ліквідації ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» для здійснення функцій ліквідатора вказаного банку.

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена Фондом особа на здійснення ліквідації ПАТ «БАНКНАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» ОСОБА_4 не є правонаступником особи, яка займала до 06.06.2017 його посаду - Паламарчука В. В.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, процесуальним правонаступництвом є перехід процесуальних прав та обов'язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв'язку з переходом до неї суб'єктивних матеріальних прав.

Тобто підставою для процесуального правонаступництва є перехід суб'єктивних матеріальних прав і обов'язків в результаті: смерті громадянина (окрім спорів, пов'язаних з особою): припинення діяльності юридичної особи (реорганізації); уступки вимог; переведення боргу.

Законодавством спеціально не передбачені процесуальні наслідки у випадку звільнення (переведення, закінчення повноважень) фізичних осіб, які виконують на певній посаді функції держави та є суб'єктами владних повноважень.

У будь-якому разі відсутні ознаки переходу суб'єктивних матеріальних прав і обов'язків від однієї уповноваженої особи Фонду до наступної призначеної, та наслідком чого б була його заміна на правонаступника. У даному випадку рішенням виконавчої дирекції Фонду від № 2222 від 31.05.2017 змінено лише фізичну особу призначену Фондом гарантування вкладів ліквідатором ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ».

Колегія судів, не приймає до уваги доводи апелянта про те, що суд першої інстанції з порушенням вимог чинного законодавства України, не вірно застосував норми процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення справи за результатами розгляду заяви про зміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вивченням матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що належних доказів та обґрунтувань свого позову, саме за тим як вимоги були пред'явлені, позивачем надано судам не було.

Таким чином, суд першої інстанції правильно врахував положення ст. 378 ЦПК України та законно відмовив у задоволенні заяви Фермерського господарства «Віктор» про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року колегія суддів вважає такою, що постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Віктор» залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.

Головуючий

Судді