Провадження № 2-к/761/4/2018
У Х В А Л А

Іменем України

12 січня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Притула Н.Г., розглянувши цивільну справу за клопотанням Акціонерного товариства ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення, ухваленого Центром арбітража і посередництва Торговельних промислових палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01.07.2014 року у справі № ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року до суду надійшло клопотання Акціонерного товариства ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України.

В своєму клопотанні заявник просить: надати дозвіл а примусове виконання на території України, рішення щодо юрисдикції, ухваленого Центром арбітража і посередництва Торговельних промислових палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01.07.2014 року по справі № та стягнути з боржника на користь заявника витрати на арбітражний розгляд в розмірі 104400,00 швейцарських франків, а також 150000,00 швейцарських франків - юридичних витрат; видати виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення.

Як вбачається, 09.11.2017 року судом, на виконання положень ч. 1 ст. 395 ЦПК України (ред. до 15.12.2017 року) було повідомлено боржника - ДТГО «Південно-західна залізниця» про надходження даного клопотання, а також запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Станом на теперішній час, заперечення до суду не надійшли.

Разом з тим, 03.10.2017 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, відповідно до якого було прийняту нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України.

Так, ч. 2 ст. 23 ЦПК України встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються:

1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу;

2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Водночас, згідно п.9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, аналізуючи вищезазначені норми ЦПК України вбачається, що дана категорія справ - про надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу підлягає розгляду апеляційним загальним судом, як судом першої інстанції, а тому суд вважає, що розгляд даного клопотання не належить до інстанційної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, оскільки відповідно до положень діючого ЦПК України, на даний час, суди першої інстанції не уповноважені розглядати по суті зазначену категорію справ.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про направлення справи за інстанційною юрисдикцією до Апеляційного суду м. Києва, для розгляду.

Керуючись ст.ст.23, 467 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Направити цивільну справу за клопотанням Акціонерного товариства ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення, ухваленого Центром арбітража і посередництва Торговельних промислових палат Швейцарії, Арбітражного суду від 01.07.2014 року у справі № до Апеляційного суду м. Києва, для розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Притула