КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/32859/18-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Бортницька В.В.

31 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила скасувати заставу рухомого майна: автомобіля ВАЗ-11183 номер кузова НОМЕР_1, яка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна заборону відчуження рухомого майна і запис: Номер об'єкта обтяження : НОМЕР_1, VAZ 11183.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року позов повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що на виконання ухвали суду, позивачем надіслана уточнена позовна заява. Зазначає, що суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, ставить вимоги не передбачені ЦПК України чим фактично перешкоджає у доступі до правосуддя. Крім того, в поданій позовній заяві, як в описовій так і прохальній частині, міститься конкретно визначений спосіб захисту, а саме припинення дії, яка порушує права власності, шляхом скасування заборони. Вказує, що, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд порушив права позивача в частині можливості збільшити або зменшити позовні вимоги, змінити предмет і підстави позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1750/2018
Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення зустрічної позовної заяви заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що не сплачено судовий збір в належному розмірі й не надано оригіналу квитанції та подана з порушенням ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що улипні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила скасувати заставу рухомого майна: автомобіля ВАЗ-11183 номер кузова НОМЕР_1, яка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна заборону відчуження рухомого майна і запис: Номер об'єкта обтяження: НОМЕР_1, VAZ 11183 (а. с. 3-6).

13.07.2018 ухвалою Печерського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху з підстави невідповідності позовної заяви вимогам п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме обраний спосіб захисту не узгоджується із способом захисту права власності (усунення перешкод) визначених Главою 29 ЦК України (а. с. 8).

Зазначену ухвалу позивач отримала 03.08.2018 відповідно до зворотного поштового повідомлення (а. с. 11). 13.08.2018 на усунення недоліків ухвали суду ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву (а. с. 12).

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, при залишенні позову без руху, позивачу надається десять днів для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що позивач у встановлені законодавством строки надав до суду нову редакцію позовної заявина виконання ухвали суду від 13.07.2018, висновки суду першої інстанції щодо визнання позовної заяви неподаною, колегія вважає неправильними.

Щодо вимоги суду першої інстанції про те, що позивачем обраний невірний спосіб захисту, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила скасувати заставу рухомого майна: автомобіля ВАЗ-11183 номер кузова НОМЕР_1, яка зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна заборону відчуження рухомого майна і запис: Номер об'єкта обтяження : НОМЕР_1, VAZ 11183. Посилалась на те, що отримані кредитні кошти на придбання автомобіля виплатила в повному обсязі.

Відповідно до ст. 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції Україниюрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1-2 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу способами, які не заборонені законом, перелік яких не є вичерпним.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Посилання суду першої інстанції на не уточнення позивачем своїх позовних вимог не може бути підставою для відмови у прийнятті позовної заяви до розгляду, оскільки ОСОБА_1 виклала свої вимоги так як вважала за потрібне, що не може бути перешкодою в доступі до правосуддя.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова