Справа № 274/3493/15-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

01 листопада 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі судді Трояновської Г.С., вирішуючи відповідно до вимог ст. 359 ЦПК України питання, про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015

по цивільній справі за позовом публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу

в с т а н о в и в:

28.07.2015 ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом про стягнення на його користь із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним догвоором у розмірі 14216, 80 Євро (а.с. 3-27).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015 було відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судовий розгляд.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою судді першої інстанції, 18.10.2018 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2015 представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015, яку ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2016 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала (а.с. 59 том 1).

16.02.2016 представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 вдруге звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015, а ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08.04.2016 відмовлено у відкритті провадження (а.с. 90-91 том 1).

В подальшому безпосередньо ОСОБА_1 неодноразово звертався із апеляційною скаргою на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015 та ухвалами Апеляційного суду Житомирської області від 25.07.2016, 22.08.2016, 10.11.2016, 19.01.2017, 26.05.2017, 15.06.2018 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на зазначену вище ухвалу суду першої інстанції (а.с. 140, 170, 240, том 1, а.с. 39, 166 том 2). В касаційному порядку ухвали апеляційного суду Житомирської області про відмову у відкритті апеляційного провадження жодного разу ОСОБА_4 не оскаржувались.

Суд звертає увагу, що чергове оскарження відповідачем вказаного судового рішення вимагає направлення до суду апеляційної інстанції усіх матеріалів справи і, як наслідок, перешкоджає проведенню судового розгляду справи в суді першої інстанції упродовж розумного строку.

Враховуючи викладені обставини, а саме те, що ОСОБА_1 увосьмеоскаржує ухвалу про відкриття провадження більше ніж через три роки від дати її ухвалення (07.08.2015), а також строк розгляду даної справи (з 2015 року), апеляційний суд вважає, що такі дії скаржника свідчать про зловживання останнім своїми процесуальними правами, яке призводить до безпідставного затягування розгляду даної справи.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 також уповноважував представників, які зверталися із аналогічними апеляційними скаргами, яким також було відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с. 90-91, 194 том 1, а.с. 16, 49, 109 том 2).

На думку суду, подібна практика спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу, суперечить вимогам статей 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На підставі частини 3 статті 44 ЦПК України, суд визнає дії щодо чергового (увосьме) подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015 зловживанням процесуальними правами та повертає її скаржнику.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій з метою перешкоджання судочинству.

Отже, за вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, вчиняє дії, направленні на перешкоджання судочинству, а тому до нього слід застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 920,50 грн. (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), який підлягає стягненню в дохід держави з метою запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись ст. ст. 44, 143,148, 260, 261, 357, 389, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати дії ОСОБА_1 щодо подання апеляційної скарги на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015 зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2015 повернути заявнику.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету, де стягувачем є Державна судова адміністрація України, штраф у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 920 грн. 50 коп.

Дані про боржника: ОСОБА_1, ідентифікаційний код фізичної особи - НОМЕР_1, паспорт серії ВМ №004131, виданий Бердичівським МРВ УМВС Укрраїни в Житомирській області 19.07.1995, місце реєстрації АДРЕСА_1.

Дані про стягувача: Державна судова адміністрація України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, реквізити платежу: отримувач коштів УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, рахунок отримувача 0007, код класифікації доходівбюджету 21081100).

Копію ухвали направити ОСОБА_1 та Державній судовій адміністрації України (м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту постановлення.

Суддя