Провадження № 2/521/482/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2018 року Малиновський районний суд міста О деси в складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «Вердикт Фінанс» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 107066,40 грн. та судових витрат у розмірі 1600 грн.
Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5% річних.
Частиною 1 ст.1054 ЦКУкраїни встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ст.610ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Банк перед відповідачем зобовязання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував, у звязку із чим уторилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості станом на 07.11.2017 складає 286810,78 грн., з яких 179744,38 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 107066,40 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано, із заявами, клопотаннями, відзивом чи запереченнями, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відповідач не звертався.
Як вбачається із матеріалів справи 20.04.2012 ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України уклали договір факторингу за № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УКРСИББАНК» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора та заставодержателя, а первісний кредитор та заставодержатель ПАТ «УКРСИББАНК» втратив такі права.
20.04.2012р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» уклали договір Факторингу за № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості до відповідача.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 107066,40 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 1600 грн. в користь позивача.
На підставі ст.ст. 509, 512, 514, 525-526, 530, 536, 610-612, 625, 1046-1050, 1054ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 89, 128, 141,247, 258-259, 263, 265, 274-289, 351-356 ЦПК України,
Позовну заяву ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН