Справа № 636 / 335 / 18
№ 2-о / 636 / 28/ 2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Ковригіна О.С.,

за участю секретаря судового засідання Фатєєвої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Саки Автономної Республіки Крим.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона є матір'ю ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Саки Автономної Республіки Крим.

Інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільної стану України. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейною кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для притягнення них до адміністративної відповідальності, встановленої законом.

На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного стану має видати свідоцтво про народження. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу. Проте у випадку народження дитини на тимчасово окупованій території виконати цей обов'язок неможливо.

Так, згідно Правил державної реєстрації актів цивільною стану України, затверджених Наказом міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, для реєстрації факту народження дитини, яке відбулось в медичному закладі, до органів реєстрації необхідно подати медичне свідоцтво про народження, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545. Це свідоцтво подається, якщо дитина народилась на території України.

Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами і та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Внаслідок цих обставин на сьогодні отримання свідоцтва про народження дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Факт народження дитини підтверджуються обмінною картою Сакської районної лікарні від 07.02.2017 р., а також свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 10.02.2017 р. Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Посилаючись на норми ст. 317 ЦПК України, Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п. 7 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ» №11 від 17.10.2014 року, заявниця просить задовольнити заяву та встановити факт народження ОСОБА_2.

Заявник в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу в її відсутність (а.с. 16).

Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив винести рішення згідно чинного законодавства (а.с. 20).

Якщо всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутність, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з положеннями ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі, і народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Заявниця ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 з 17 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим (а.с. 5).

Згідно обмінної карти виданої Сакською районною лікарнею 07.02.2017 р. - у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 АРК, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилась дитина (а.с.7). Вказаний факт також підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 10.02.2017 р. Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

Відповідно до довідки від 24.01.2018 р. № ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи та фактично перебуває на обліку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

05.01.2018 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області заявнику було надано Відмову у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, народженої 02.02.2017 року, мотивовану тим, що заявником для підтвердження факту народження дитини пред'явлено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане 10.02.2017 р. Сакським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, однак вказаний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 13).

Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно пункту 2 глави 1 розділу III «Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», затверджених 18.10.2000 року №52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано тимчасово окупованою територією сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно пункту 3 розділу І Правил (доповнено новим абзацом згідно з Наказом Міністерства юстиції № 919/5 від 12.06.2014) у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану на тимчасово окупованих територіях, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території.

За заявами громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявником надано свідоцтво про народження дитини, однак вказане свідоцтво є незаконним документом народження дитини, оскільки видано незаконними органами на тимчасово окупованій території України, тому не є дійсним.

При зверненні до суду заявником зазначена необхідність встановлення факту народження дитини з метою реєстрації народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати ОСОБА_1 свідоцтва про народження її сина, виданого державним органом України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись: ст.ст. 122, 144 Сімейного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. ст. 10, 11, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 317, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_5 року, місце народження - місто Саки Автономної Республіки Крим, мати дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, батько дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України.

Рішення є підставою для проведення відповідної реєстрації народження відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів, шляхом подання скарги до апеляційного суду Харківської області, з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -