Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1024/18 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 47 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Житомирі цивільну справу № 291/1024/18 за позовом Дочірнього підприємства «Агрофірма «Немиринецька» до Фермерського господарства «ОЛ.АГРО-СВІТ», третя особа ОСОБА_1 про визнання договорів оренди землі недійсними,

за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Агрофірма «Немиринецька» на ухвалуРужинського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2018 року, винесену суддею Митюк О.В. у місті Ружині

встановив:

У серпні 2018 року ДП «Агрофірма «Немиринецька» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати недійсними договори оренди земельних ділянок б/н від 10.10.2017, що укладені між ФГ «ОЛ.АГРО-СВІТ» та ОСОБА_1

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ДП «Агрофірма «Немиринецька» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду усталеній практиці Верховного Суду при вирішенні справ щодо визначення предметної юрисдикції спору, а саме, що даний спір є приватноправовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року між ДП «Агрофірма Немиринецька» та ОСОБА_1 укладено договори оренди земельних ділянок кадастрові номери :03:000:0904 та :02:000:2237 строком на 7 років із орендною платою в натуральній формі 4% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 15-26).

07 лютого 2018 року, згідно інформаційної довідки № 113134719 та № 113136433 Реєстраційного відділу Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області, позивачу стало відомо, що право оренди на вказані земельні ділянки 10 жовтня 2017 року було зареєстровано на користь відповідача ФГ «ОЛ.АГРО-СВІТ» (а.с. 9-14). В матеріалах справи містяться копії договорів оренди спірних земельних ділянок від 10 жовтня 2017 року, укладені між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «ОЛ.АГРО-СВІТ» (а.с. 31-39).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами у справі є юридичні особи - субєкти господарської діяльності, а тому вирішення даного спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

При вирішенні питання щодо компетенції суду слід врахувати критерій суб'єктного складу спірних правовідносин, одним з яких є участь суб'єкта владних повноважень, визначити характер правовідносин, із яких виник спір, і кінцеву мету пред'явлення позову.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди й оспорювання дійсності умов договорів оренди, укладених між Фермерським господарством «ОЛ.АГРО-СВІТ» та ОСОБА_1, випливає з договірних відносин, спір впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи, а саме власника спірних земельних ділянок ОСОБА_1, захист орендних прав має вирішуватися судами у спосіб, характерний для приватноправових відносин за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Вказані висновки відповідають позиції ОСОБА_2 Верховного Суду у справі № 911/4144/16 від 15.05.2018.

Суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження у справі. За таких обставин, ухвала Ружинського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2018 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Агрофірма «Немиринецька» задовольнити.

УхвалуРужинського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складено 02.11.2018