Справа № 751/5085/17 Провадження № 22-ц/795/72/2018 Головуючий у I інстанції - Мороз К. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

при секретарі: Покладі Д.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3, представників відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №13 Управління освіти та науки Чернігівської міської ради про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Чернігівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №13 Управління освіти та науки Чернігівської міської ради про поновлення на роботі і оплату часу вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала, що вона працювала на посаді завідуючої бібліотекою в Чернігівській загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 13 з 12.09.1994 року. 17 липня 2017 року з листа Чернігівської міської організації Профспілки працівників освіти і науки від 12.07.2017 року вона дізналася, що 19.05.2017 року була звільнена за прогул наказом директора школи № 13 від 09.06.2017 року.

Вважаючи своє звільнення незаконним, ОСОБА_2 зазначала, що 18 травня 2017 року, знаходячись на роботі, почувала себе дуже погано і в зв'язку з цим звернулася до директора школи ОСОБА_4 з проханням дозволити їй піти додому для лікування. Невдовзі за нею приїхав син та приблизно о 15 год. 30 хв. відвіз її додому. 19 травня 2017 року вона почувала себе ще гірше, а тому не змогла вийти на роботу. Для виклику лікаря на дім і отримання лікарняного листа з 19.05.2017 року вона телефонувала з мобільного телефону до Чернігівської міської поліклініки № 3, але не змогла додзвонитися. За допомогою сусіда вона змогла викликати швидку допомогу лише 20.05.2017 року. Листок тимчасової непрацездатності вона змогла отримати лише з 21.05.2017 року.

Також ОСОБА_2 зазначала, що на момент подачі позовної заяви, наказ про її звільнення та трудову книжку їй надано не було.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в зв'язку з пропуском без поважних причин встановленого ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду з заявою про відновлення порушеного права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки щодо пропуску нею строку звернення до суду є безпідставним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи.

ОСОБА_2 зазначає, що наказ про звільнення її з роботи відповідачем їй не вручено досі, з його текстом вона не була ознайомлена, трудова книжка їй не видана, а тому висновок про пропуск нею строку звернення до суду суперечить ч.1 ст.233 КЗпП України, якою встановлено, що у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Посилання суду на її скаргу від 09.06.2017 року як на доказ її обізнаності про звільнення є неправомірним, оскільки на відміну від інших трудових спорів, коли строк звернення до суду обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про факт порушення свого права, місячний строк звернення до суду за вирішенням спору про поновлення на роботі обчислюється не інакше, як з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. ОСОБА_2 зазначає, що не відповідають дійсності посилання суду в рішенні на те, що наказ про звільнення позивача і видача трудової книжки відбувалася в день винесення наказу - 09.06.2017 року. В цей день ніхто не намагався вручити їй копію наказу про звільнення та трудову книжку. Всі акти, надані відповідачем, до її відома доведені не були, а тому викликають у неї великі сумніви. Також ОСОБА_2 звертає увагу апеляційного суду на те, що порушення відповідачем ст.ст. 43, 47 та ч.1 ст.116 КЗпП України встановлено та зафіксовано Управлінням Держпраці у Чернігівській області за результатами проведеного інспекційного відвідування школи, про що чітко зазначено в листі від 13.09.2017 року, який наявний в матеріалах справи, але безпідставно не взятий судом до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3, представників відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу на посаду завідуючої бібліотеки в Чернігівській загальноосвітній школі 1-3 ступенів № 13 12.09.1994 року.

Наказом від 09.06.2017 року № 11-к ОСОБА_2, завідувачку бібліотекою, звільнено 18.05.2017 року за прогул, відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, оскільки ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року (11 робочих днів), 06.06.2017 року вона вийшла на роботу, проте причин своєї відсутності не пояснила; від письмових пояснень відмовилася (а.с.49).

Згідно акту від 18.05.2017 року ОСОБА_2 залишила робоче місце о 14.00 год. без попередження та дозволу адміністрації; робочий день ОСОБА_2 триває до 16.30. (а.с.31).

Згідно актів від 19.05.2017, 22.05.2017, 23.05.2017, 24.05.2017, 25.05.2017, 26.05.2017, 29.05.2017, 30.05.2017, 31.05.2017, 01.06.2017, 02.06.2017 року бібліотекар ОСОБА_2 була відсутня на робочому місці протягом всього робочого дня - з 8.30 до 16.30 (а.с.32-42).

Згідно повідомлення ЛПЗ "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" № 66 від 05 липня 2017 року (а.с.5), 20.05.2017 року був здійснений виклик до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

22.05.2017 ОСОБА_2 видано листок непрацездатності, згідно якого її звільнено від роботи з 21.05.2017 по 22.05.2017 року: даний лікарняний лист не закритий з зазначенням "продовжує хворіти" (а.с.7). 13.07.2017 поліклінікою КЛПЗ "Чернігівський облонкодиспансер" видано довідку № 427, згідно якої ОСОБА_2 з 24.06.2015 року знаходиться під наглядом цього лікувального закладу з певним діагнозом (а.с.6).

16.05.2017 року ОСОБА_2 подано заяву про надання їй щорічної відпустки повної тривалості за 2017 рік з 03.07 по 30.07.17 року (а.с.58)

06.06.2017 року ОСОБА_2 подано заяву з проханням дні її відсутності на роботі для лікування вважати днями відпустки: 22.05, 23.05, 24.05, 25.05, 26.05, 27.05, 29.05, 30.05, 31.05, 01.06, 02.0617 року (11 днів) (а.с.59).

Згідно акту від 06.06.2017 року бібліотекар ОСОБА_2, вийшовши на роботу 06.06.2017 року після тривалої відсутності (із 19.05.2017 року по 02.06.2017 року) не надала документу, котрий підтверджував би поважну причину відсутності на робочому місці у вказаний період часу (а.с.43).

Згідно акту від 07.06.2017 року об 11.45 год. в приміщенні бібліотеки школи запропоновано бібліотекарю ОСОБА_2 надати пояснення її відсутності на роботі з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року. Надати таке пояснення ОСОБА_2 відмовилася (а.с.44).

Згідно акту від 07.06.2017 року бібліотекар ОСОБА_2 відмовилася надати письмові пояснення щодо своєї відсутності на робочому місці з 19.05.2017 року по 02.06.2017 року та не надала відповідних документів, котрі б підтвердили факт її відсутності на робочому місці з поважних причин, не допускати ОСОБА_2 до виконання своїх посадових обов'язків (а.с.45).

07.06.2017 року за № 144-1 директором ЗНЗ № 13 ОСОБА_4 подано клопотання голові профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова ОСОБА_6 з проханням зібрати збори профспілкового комітету ЗНЗ № 13 для обговорення питання про звільнення завідувачки бібліотекою ОСОБА_2 за п.4 ст. 40 КЗпП України (прогул) (а.с.46).

Згідно протоколу № 4 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 07.06.2017 року ухвалено: звернутися до адміністрації школи з пропозицією звільнити ОСОБА_2 з посади бібліотекаря (а.с.47-48).

09.06.2017 року об 11.45 год. в приміщенні кабінету секретаря школи завідувачці бібліотекою ОСОБА_2 було запропоновано ознайомитися під підпис з наказом про її звільнення. Ознайомитися з наказом ОСОБА_2 відмовилася (акт від 09.06.2017 року - а.с.50).

09.06.2017 року об 11.46 год. в приміщенні кабінету секретаря школи завідувачці бібліотекою ОСОБА_2 запропоновано отримати її трудову книжку у зв'язку із звільненням, але зробити це ОСОБА_2 відмовилася (акт від 09.06.2017 року - а.с.51).

09.06.2017 року за № 148 на адресу ОСОБА_2 був направлений лист за підписом директора ЗНЗ № 13 з проханням зайти до загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 13 м. Чернігова і забрати трудову книжку у зв'язку зі звільненням з роботи (а.с.53), згідно конверту кур'єрської доставки, даний лист повернувся не врученим (а.с.52).

09.06.2017 року ОСОБА_2 подано скаргу на ім'я голови Чернігівської міської організації профспілки працівників освіти і науки України, в якій вона, зокрема, зазначає, що директор школи ОСОБА_4 потрясала наказом про звільнення і наполягала на тому, щоб ОСОБА_2 його підписала; також ОСОБА_2 просила попередити ОСОБА_4, що ніяких заяв, ніяких попереджень вона підписувати не буде (а. с. 131-132).

Згідно листа Управління держпраці у Чернігівській області від 13.09.2017 року № 746/25-Р631/01/16-07 на адресу ОСОБА_2 повідомлено, що управлінням проведено інспекційне відвідування ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 13 та Управління освіти ЧМР та встановлено порушення ст. 43, ст. 47 та ч.1 ст. 116 КЗпП України (а.с.70).

Згідно протоколу № 7 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 20.10.2017 року ухвалено: зібрати наступне засідання з питання про надання згоди на звільнення завідувачки бібліотекою ОСОБА_2 за п.4 ст. 40 КЗпП України на 24.10.2017 року о 09.00 год в приміщенні школи (кабінет психолога та соціального педагога), і, відповідно, направити ОСОБА_2 чергового листа із повідомленням про дату й місце проведення зборів та доручити директору шкоди ОСОБА_4 у телефонному режимі додатково повідомити ОСОБА_2 та її адвоката про проведення зборів профспілкового комітету 24.10.2017 року о 09.00 год. у приміщенні школи (кабінет психолога та соціального педагога) (а.с.85-86).

Згідно протоколу № 8 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ЗНЗ № 13 м. Чернігова від 24.10.2017 року ухвалено: враховуючи повторну неявку ОСОБА_2 розглянути подання директора ЗНЗ № 13 ОСОБА_4 за її відсутності. Надати згоду адміністрації школи (директору ОСОБА_4) на звільнення ОСОБА_2 за п.4 ст. 40 КЗпП України, за прогул (а.с.87-89).

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбулося з порушенням положень ст.ст. 147, 149 КЗпП України, а тому її звільнення за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України було неправомірним.

В зазначеній частині висновки суду першої інстанції не оскаржуються, а тому не підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції також встановлено, що 09 червня 2017 року ОСОБА_2 була на роботі, і адміністрацією школи було вжито заходів щодо видачі їй в цей же день трудової книжки і копії наказу про звільнення, проте позивачка відмовилась від ознайомлення з наказом про звільнення, отримання копії наказу та трудової книжки, що підтверджується актами від 09.06.2017 року (а.с.50-51), показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також копією скарги ОСОБА_2 від 09.06.2017 на ім'я голови Чернігівської міської організації профспілки працівників освіти і науки України, в якій вона, зокрема, зазначає, що в присутності інших працівників школи директор ОСОБА_4 потрясала наказом про звільнення і наполягала на тому, щоб ОСОБА_2 його підписала, а ОСОБА_2 просила попередити директора школи ОСОБА_4, що ніяких заяв, ніяких попереджень вона підписувати не буде ( а. с. 131-132).

Крім того, 09.06.2017 року адміністрацією школи на домашню адресу ОСОБА_2 був направлений лист за підписом директора ЗНЗ № 13 з проханням зайти до загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 13 м. Чернігова і забрати трудову книжку у зв'язку зі звільненням з роботи (наказ по ЗНЗ № 13 від 09.06.2017 р. № 11-к). Згідно конверту кур'єрської доставки, даний лист повернувся не врученим (а.с.52-53).

В засіданні апеляційного суду оглянуто оригінал вказаного поштового відправлення, відкрито конверт, в якому знаходився оригінал листа, копія якого міститься на а.с. 53, з проханням зайти до загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 13 м. Чернігова і забрати трудову книжку у зв'язку зі звільненням з роботи (наказ по ЗНЗ № 13 від 09.06.2017 р. № 11-к).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що строк звернення до суду за захистом порушеного права належить рахувати з 09 червня 2017 року, оскільки в цей день адміністрацією школи було видано наказ про звільнення позивача та було вжито належних та достатніх заходів для виконання передбачених ст. 47 КЗпП України обов'язків видати працівникові належно оформлену трудову книжку і копію наказу про звільнення з роботи з ініціативи роботодавця, проте ОСОБА_2 відмовилась від ознайомлення з наказом про звільнення, отримання копії наказу та трудової книжки, розпорядившись своїми правами на власний розсуд. Суд також встановив, що ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом 10 серпня 2017 року, пропустивши без поважних причин місячний строк звернення до суду з позовом про відновлення порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову про поновлення на роботі і оплаті періоду вимушеного прогулу.

Посилання в засіданні апеляційного суду на перебування ОСОБА_2 на лікарняних з 22 травня до 02 червня 2017 року та з 29 червня до 30 червня 2017 року (а.с.174-175), наданих позивачем до апеляційного суду 07.12.2017 року, виходять за межі доводів апеляційної скарги та фактів, на які позивач посилалась в своїй апеляційній скарзі, а також за межі обставин, які були предметом розгляду суду першої інстанції та наданих позивачем до суду першої інстанції доказів. Оскільки не встановлено неможливість подання позивачем таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від позивача, нові доводи та докази не можуть бути предметом апеляційного розгляду відповідно до положень ст. 367 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Зважаючи на наведене, є підстави для висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 22.01.2018 року.

Головуючий:Судді: