АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/244/18 Справа № 174/682/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борцова А.А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання, в обґрунтування якого зазначав, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року з відповідача на його користь стягнуто борг за договором позики у розмірі 1780919,30 грн., з яких 1320000,00 грн. основний борг, 460919,30 грн. інфляційні втрати та 3 % річних за порушення грошового зобов'язання, станом на 17 листопада 2014 року. До цього часу вищезазначене рішення суду не виконане і відповідно кошти у розмірі 1780919,30 грн. з відповідача на його користь не стягнуті. Таким чином відповідач на цей час прострочив виконання грошового зобов'язання у відношенні нього, в тому числі і основний борг у розмірі 1320000,00 грн. Враховуючи порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання починаючи з 18 листопада 2014 року, позивач вважає правомірним стягнути з відповідача на його користь заборгованість, що утворилась в період з 18 листопада 2014 року по 01 листопада 2016 року у вигляді інфляційних втрат та 3% річних від простроченої основної суми заборгованості, які складають: 753394,68 грн. - інфляційні втрати, 77 572,60 грн. - 3 % річних. Просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 інфляційні втрати та 3 % річних у розмірі 830967,28 грн. за період з 18 листопада 2014 року по 01 листопада 2016 року за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 1320000,00 грн. та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 753 394 (сімсот п'ятдесят три тисячі триста дев'яносто чотири) грн. 68 коп. інфляційних втрат та 77 572 (сімдесят сім тисяч п'ятсот сімдесят дві) грн. 60 коп. трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання по договору позики та 6890 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 08 листопада 2010 року в розмірі 1320000 гривень, а всього в сумі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, визначених судом за період з 01 лютого 2011 року по 17 листопада 2014 року - 1780919,30 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі - 3654 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. (а.с. 6-12)

Згідно копії постанови про відкриття провадження, 08 червня 2015 року державним виконавцем відкрито провадження № 47764507 з виконання виконавчого листа № 2-537/11, який видано 29 травня 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в сумі 1780919,30 грн. (а.с. 13)

Згідно інформації, наданої Вільногірським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19 січня 2016 року та 10 березня 2017 року, по виконавчому провадженню № 47764507 за період з 08 червня 2015 року по 04 жовтня 2016 року боржником на депозитний рахунок відділу ДВС та згідно підтверджуючих матеріалів про оплату було сплачено грошові кошти, і перераховані на користь стягувача, а саме: 800,00 грн. (платіжне доручення № 1968 від 21 жовтня 2016 року); 800,00 грн. (платіжне доручення № 2145 від 16 листопада 2016 року); 500,00 грн. (платіжне доручення № 2845 від 30 грудня 2015 року); 500,00 грн. (платіжне доручення № 216 від 02 лютого 2016 року); 500,00 грн. (платіжне доручення № 315 від 17 лютого 2016 року); 550,00 грн. (платіжне доручення № 556 від 22 березня 2016 року); 720,00 грн. (платіжне доручення № 785 від 14 квітня 2016 року); 900,00 грн. (платіжне доручення № 1148 від 30 травня 2016 року); 630,00 грн. (платіжне доручення № 1283 від 16 червня 2016 року); 720,00 грн. (платіжне доручення № 1585 від 29 липня 2016 року); 720,00 грн. (платіжне доручення № 1776 від 05 вересня 2016 року); 800,00 грн. (платіжне доручення № 1920 від 04 жовтня 2016 року); 500,00 грн. (квитанція № 1/11 від 19 листопада 2015 року); 300,00 грн. (квитанція № 1/21 від 22 жовтня 2015 року); 300,00 грн. (квитанція № 1/4 від 15 вересня 2015 року); 200,00 грн. (квитанція № 1/33 від 13 серпня 2015 року). Всього на суму 9440 грн. По виконавчому провадженню № 52944903 сплачено та перераховано на користь стягувача - 720,00 грн. (платіжне доручення № 2364 від 28 грудня 2016 року); 720,00 грн. (платіжне доручення № 2 від 13 січня 2017 року); 720,00 грн. (платіжне доручення № 246 від 22 лютого 2017 року); 720,00 грн. Всього на суму 2880,00 грн. (а.с. 50-52, 84-86).

Відповідач ОСОБА_2 до цього часу не повернув позивачу ОСОБА_3 позику.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції задовольнив позов в повному обсязі незаконно, так як розрахунок наданий позивачем є завищеним та зробленим без урахування сум, сплачених відповідачем в рахунок погашення боргу, є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано доказів того, що вказані кошти були сплачені саме в рахунок погашення основного боргу по договору позики в розмірі 1320000 грн., на які позивачем і нараховані інфляційні втрати та річні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо була надана оцінка наявних в матеріалах справи доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

РішенняВільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров