У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області І.М. Черніцька, розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення зобовязання за іпотечним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, звернулась до суду із позовом ОСОБА_3 про визнання припиненим зобовязання за іпотечним договором.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за АДРЕСА_1 18 вересня 2008 року між позивачкою, ОСОБА_4 та АКБ «Форум» укладено іпотечний договір, згідно умов якого в забезпечення виконання боржником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором вона передала в іпотеку банку належну їй квартиру за АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщину. Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину. ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець боржника, який прийняв спадщину, зобовязаний задовольнити вимоги кредитора за рахунок успадкованого майна.

Крім того, після смерті ОСОБА_4, відповідач уклав із ПАТ «Банк Форум» договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, згідно умов якого, банк відступив відповідачу всі права вимоги кредитора за кредитним та іпотечним договорами.

Відтак, позивач вважає, що у даному випадку відбулось поєднання боржника та кредитора в одній особі, що відповідно є підставою припинення зобовязання за кредитним та іпотечними договорами.

Посилаючись на наведене, просила визнати припиненим зобовязання за іпотечним договором.

Одночасно, позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за АДРЕСА_1 що належить позивачу та заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири.

Заяву мотивовано тим, що нею отримано вимогу від ОСОБА_3 про усунення порушення від 18 червня 2018 року, згідно якої відповідач повідомляє, про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття прав власності на предмет іпотеки в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку» на підставі оспорюваного Іпотечного договору.

Посилаючись на наведене та те, що існує реальна загроза того, що предмет іпотеки в позасудовому порядку та без її згоди буде протиправно відчужений на користь відповідача на підставі припиненого іпотечного договору, що призведе до порушення її права власності, у разі задоволення позову, просить задовольнити заяву.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи .

В судове засідання сторони не викликались.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, не надаючи оцінку доказам, наданим позивачкою на підтвердження позовних вимог та не вирішуючи спір по суті, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 151 ЦПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п.4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами спору існує спір щодо припинення зобовязань за договором іпотеки та відповідно задоволення вимог кредитора за рахунок предмету іпотеку.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації від 12 лютого 1999 року, квартира за АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу ОСОБА_6

18 червня 2018 р. позивачем отримано повідомлення відповідача ОСОБА_3 про усунення порушення за кредитним договором та погашення заборгованості. В іншому випадку відповідач зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання набуття права власності на предмет іпотеки.

Так,у п. 6.3 Іпотечного договору сторони дійшли згоди що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

У п. 6.5. договору, сторони погодили, що у випадку прийняття рішення іпотекодержателем про задоволення вимог шляхом набуття прав власності на предмет іпотеки, застереження у договорі іпотеки є правовою підставою для реєстрації прав власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що між сторонами спору існує спір щодо договору іпотеки, і підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову є ймовірність спрямованих відповідачем дій на набуття права власності на спірний об'єкт іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на спірну квартиру.

При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову є достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами та в той же час не буде порушувати прав відповідача. Така заборона унеможливлює, в тому числі, укладення щодо зазначеної нерухомості яких-небудь правочинів, котрі б впливали на його правовий статус

Разом з тим, суд вважає, що до задоволення не підлягають вимоги в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно. Позивачем не обґрунтовано належними та достовірними доказами доцільність забезпечення позову кількома заходами забезпечення, у тому числі накладенням арешту на спірну квартиру.

Більше того, діючим законодавство передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, а спірна квартира належить на праві власності позивачу та перебуває під обтяженням згідно договору іпотеки.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з вимогами ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.151-153 , 208-210, ч. 2 ст. 294 ЦПК України ,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення зобовязання за іпотечним договором задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №607/22159/18 за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) про припинення зобовязання за іпотечним договором.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру за АДРЕСА_1, в позасудовому порядку шляхом набуття права власності на спірну квартиру.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику та відповідачу для відому та відповідним органам для виконання.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання 3 роки.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 01 листопада 2018 року.

Суддя