Справа № 278/1692/17
Провадження №2-о/278/185/17
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Гуцало Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересованої особи Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в період з 27 вересня 1993 року по 17 червня 2003 року перебував у трудових відносинах з Комбінатом підсобних підприємств по видобуванню та переробці нерудних і випуску інших шляхо-будівельних матеріалів Житомирського облавтодору, яке в подальшому було реорганізоване й змінило назву на Житомирське державне підприємство по виробництву дорожніх та будівельних матеріалів.

17 червня 2003 року заявника було звільнено у зв'язку з реорганізацією підприємства згідно ч.1 ст.40 КУпП України.

13 березня 2015 року заявнику призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Про те під час ознайомлення з матеріалами пенсійної справи заявнику стало відомо про невідповідність даних в довідці №49 від 14 квітня 2015 року виданої філією «Житомирського райавтодору» ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», що стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Заявник та його представник в судовому засіданні просили задовольнити вимоги згідно заяви.

Представник заінтересованої особи направив на адресу суду лист про розгляд справи у відсутність представника, в задоволенні заяви не заперечував.

З'ясувавши позицію сторін (їх представників), заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України - Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Судом встановлено, що в період з 27 вересня 1993 року по 17 червня 2003 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Комбінатом підсобних підприємств по видобуванню та переробці нерудних і випуску інших шляхо-будівельних матеріалів Житомирського облавтодору, яке в подальшому було реорганізоване й змінило назву на Житомирське державне підприємство по виробництву дорожніх та будівельних матеріалів.

17 червня 2003 року заявника було звільнено у зв'язку з реорганізацією підприємства згідно ч.1 ст.40 КУпП України (а.с.7-8).

13 березня 2015 року заявнику призначено пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.11).

Згідно довідки філії «Житомирський райавтодор» №49 від 14 квітня 2015 року ОСОБА_2 дійсно працював в Комбінаті підсобних підприємств на кар'єрі Нова Рудня з 27 вересня 1993 року по 17 червня 2003 року і працював за відповідним режимом роботи (а.с.9-10).

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснили, що дійсно працювали з ОСОБА_2 в період з 27 вересня 1993 року по 17 червня 2003 року на Комбінаті підсобних підприємств по видобуванню та переробці нерудних і випуску інших шляхо-будівельних матеріалів Житомирського облавтодору. Заявник щоранку знаходився на робочому місці, оскільки в обов'язки механіка входило перевірити технічний стан техніки, яка працювала на кар'єрі, надавав дозвіл на її виїзд, а ввечері приймав техніку, яка поверталася після робочого дня, а коли він був начальником гранкар'єру, то знаходився на робочому місці і понад робочий день.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.12, 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В статті 315 ЦПК України перелічено справи які розглядаються про встановлення фактів. Окрім того у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

При зверненні звернення до суду заявнику було відстрочено сплату судового збору на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір» до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції чинній на день звернення до суду) за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою сплачується 0,2 розміру заробітної плати.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, на день подачі даної заяви заявнику необхідно було б сплатити 320,00 гривень. Таким чином, з заявника в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 320,00 гривень.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 81, 258-259, 263-265, п.5 ч.2 ст.293, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, перебуваючи у трудових відносинах з підприємством «Комбінат підсобних підприємств по видобуванню та переробці нерудних і випуску інших шляхо-будівельних матеріалів Житомирського облавтошляху», яке в подальшому було реорганізоване й змінило назву на «Житомирське державне підприємство по виробництву дорожніх та будівельних матеріалів», працюючи на посаді механіка, а в подальшому на посаді начальника гранкар'єру «Нова рудня» в період з 27.09.1993 року по 17.06.2003 року відпрацював повні робочі дні:

- з 01.10.1993 року по 31.12.1993 року - 66 повних робочих днів;

- з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року - 261 повний робочий день;

- з 01.01.1995 року по 31.12.1995 року - 272 повних робочих дня;

- з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року - 262 повних робочих дня;

- з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року - 264 повних робочих дня;

- з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року - 263 повних робочих дня;

- з 01.01.1999 року по 31.12.1999 року - 266 повних робочих днів;

- з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року - 263 повних робочих дня;

- з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року - 262 повних робочих дня;

- з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року - 264 повних робочих дня;

- з 01.01.2003 року по 17.06.2003 року - 119 повних робочих днів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 320 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. В. Зубчук