АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/3133/17 Головуючий 1 інст. - Труханович В.В.
Провадження:№ 22ц/790/717/18 Суддя доповідач - Карімова Л.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року колегія суддів Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя 19/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за кожним з них без виділу в натурі право власності на 19/200 частин вищезазначеного житлового будинку.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 01.07.1989 року між нею та відповідачем ОСОБА_5 було укладено шлюб. В 1990 році подружжя переїхало проживати у домоволодіння тітки позивача за адресою: АДРЕСА_1.

26.03.1999 року сусід по домоволодінню ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 належні йому на праві власності 19/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1.

В 2003 році подружжя за спільні кошти та території домоволодіння побудували капітальне газифіковане приміщення під літню кухню, гараж та сарай літ. «О» загальною площею 120 кв.м

З 2010 року відповідач з сім'єю не проживає, ніяких стосунків не підтримує.

З моменту укладання договору дарування на ім'я відповідача вартість його частки в домоволодінні значно зросла за рахунок побудованого приміщення літ. «О».

На підставі звіту оціночної вартості про визначення ринкової вартості нерухомого майна - нежитлового приміщення літ. «О», яке знаходиться на території домоволодіння, оціночна вартість останнього становить 185 255 грн.

Ринкова вартість спірного житлового будинку з надвірними будівлями, відповідно до даного звіту, складає 669 161 грн., отже вартість 19/100 частин становить 127 141 грн.

Зазначала, що вартість 19/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за рахунок нежитлового приміщення літ. «О», зросла майже в два рази, тому у відповідності до вимог ст. 62 СК України спірне майно може бути за рішення суду визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_3, яка посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що капітальне газифіковане приміщення під літню кухню, гараж та сарай загальною площею 120 кв.м. було побудовано на території домоволодіння під час шлюбу на спільні кошти на підставі правочинів, які не визначають його правовий статус, як особистої приватної власності позивача або відповідача, а тому воно є спільною сумісною власністю і підлягає поділу між подружжям.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскільки майно відповідача значно збільшилось у своїй вартості внаслідок побудованого на території домоволодіння капітального газифікованого приміщення загальною площею 120 кв.м., воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи з задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а саме що вартість спірного майна, яке було особистою власністю відповідача ОСОБА_5, істотно збільшилася за рахунок трудових та грошових затрат подружжя.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та зроблений у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи з 01.07.1989 року сторони перебували у шлюбі.

26.03.1999 році ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 належні йому на праві власності 19/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1.

У 2003 році на території домоволодіння було побудовано капітальне газифіковане приміщення під літню кухню, гараж та сарай загальною площею 120 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові рада від 04.05.2005 року за №31-10 ОСОБА_5 дозволено побудувати літню кухню-сарай-гараж одним блоком розміром 13,5 х 10,5 м по АДРЕСА_1. Будівельні роботи виконати згідно з санітарними та будівельними нормами. Зобов'язано ОСОБА_5 після закінчення будівельних робіт внести зміни до технічної документації МБТІ.

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що літня кухня, майстерня літ. «О» 2003 року забудови узаконена на підставі рішення Жовтневої районної у місті Харкові рада №31-10 від 04.05.2005 року.

З 2010 року відповідач з сім'єю не проживає, ніяких стосунків не підтримує.

Відповідно до вимог ст. 24 КЗпШС України , який діяв на час придбання спірного майна та побудови літньої кухні-сараю-гаражу одним блоком, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Згідно ст. 25 КЗпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до. п. 24 вищевказаної постанови не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте під час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, які були особистою власністю кожного з них.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до правової позиції (постанова судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015р. № 6-38цс15) належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 11 березня 2015 року по справі № 6-211цс14, під час вирішення спору щодо поділу майна частка кожного з подружжя в спільному майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін у придбане майно, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбанні (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладено, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна - нежитлового приміщення літ. «О», яке знаходиться на території житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартість об'єкту на час оцінки складає 185 255 грн.

Звітом про визначення ринкової вартості нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою АДРЕСА_1 від 16.05.2017 року, вартість об'єкту (всього житлового будинку ) складає 669 161 грн.

Таким чином, судом першої інстанції достеменно встановлено, що вартість вищевказаного нерухомого майна значно збільшилася за час перебування сторін у шлюбі, однак доказів того, що це збільшення відбулось за рахунок спільних коштів подружжя матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують та по суті зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки цих доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий:

Судді: