АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 757/35599/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1123/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Писанець В.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

18 січня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Дячук І.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Канал 112ТВ» про захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 10 липня 2016 року із загальнодоступних джерел інформації їй стало відомо, що народний депутат Верховної ради України ОСОБА_4 в засобах масової інформації розповсюджує щодо неї недостовірну інформацію, яка порочить її честь, гідність і ділову репутацію.

Зазначила, що 10 липня 2016 року в програмі «HARD TALK LIVE» на телеканалі 112 Україна», яка почалась о 19 годині 20 хвилин на 34 хвилині 58 секунді передачі, на запитання ведучої відповідач сказав наступне: «Да, был Ярослав, он был действительно нашим соратником, он был юристом полка, он не был идеологом Азова, не знаю, что такое идеолог Азова, он не был бойцом Азова, он был юристом полка и сделал для полка крайне много. Мы проводили параллельное расследование, и я уверен абсолютно, а я не бросаю своих друзей, товарищей, я абсолютно уверен, что там действительно было самоубийство. Убийство такого уровня - это какой-то знаете космос, который там, так Березовського не убивали. Это практически не возможно. Что касается того, что почему это сейчас в прессе. По простой, по элементарной причине. Это заказ Медведчука и Банковой, направленный конкретно против «Азова», как такового, на внутренние распри и так далее, которых нет совершенно, потому, что состав друг другу доверяет, и направленный против меня лично. Идет это все через ОСОБА_5, чей муж является радником в администрации президента, она никакая не «Ба…», не надо думать, что она его родственница, ее фамилия, на самом деле она даже не ОСОБА_3, она там Алла, не помню кто. Это тетя известная в мутных историях на майдане и...».

Зазначена інформація була розповсюджена ЗМІ і соціальних мережах і набула широкого розголосу.

Також зазначила, що журналі «Публічні люди» була розміщена стаття під назвою «ОСОБА_6 - это наезд на «Азов» и меня лично» наступного змісту: «Народный депутат, куратор полка «Азов» ОСОБА_7 в эфире ток-шоу ОСОБА_8 Люди.. Hard Talk LIVE прокомментировал возобновившееся в СМИ обсуждение дела ОСОБА_9, которое недавно было закрыто правоохранительными органами. «ОСОБА_9 был нашим соратником, юристом полка. И сделал для «Азова» очень много. Ми проводили свое расследование. Я не бросаю своих друзей, но тут я абсолютно уверен, что там действительно было самоубийство», - заявил ОСОБА_7.

«Почему это сейчас муссируется в прессе? Это заказ Медведчука и Банковой, направленный против «Азова» и меня лично. Идет это все через ОСОБА_5, чей муж работает в Администрации Президента, при чем это даже не настоящая ее фамилия, она не родственница Ярослава», - добавил народний депутат.»

Відео з програмою «HARD TALK LIVE» на телеканалі «112 Україна» від 10 липня 2016 року широко розповсюджено в соціальних мережах: Фейсбук, Вконтакте, інших.

Вказує на те, що інформація наведена ОСОБА_4 в програмі «HARD TALK LIVE» на телеканалі «112 Україна» 10 липня 2016 року, в частині: «Это заказ Медведчука и Банковой, направленный конкретно против «Азова», как такового, на внутренние распри и так далее, которых нет совершенно, потому, что состав друг другу доверяет, и направленный против меня лично. Идет это все через ОСОБА_5, чей муж является радником в администрации президента, она никакая не «Ба…», не надо думать, что она его родственница, ее фамилия, на самом деле она даже не ОСОБА_3, она там Алла, не помню кто. Это тетя известная в мутных историях на майдане и...». є недостовірною і такою, яка порочить її честь, гідність і ділову репутацію.

Зазначає, що наведена інформація порочить її честь, гідність і ділову репутацію, порушує особисті немайнові права, оскільки крім не достовірності, вона висловлена в образливій формі, характеризує її з негативного боку, принижує з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, формує у відношенні мене негативну суспільну думку, оскільки створює враження причетності мене до протистояння з бійцями батальйону «Азов» та принижує її професійну діяльність, як журналіста на майдані, яку ОСОБА_4 називає «мутними історіями», створює уявлення про позивача, як непорядного журналіста та непорядну людину, яка приймає участь в якихось «мутках».

У зв'язку із викладеним, просила суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача інформацію, розповсюджену відповідачем 10 липня 2016 року в програмі «HARD TALK LIVE» на телеканалі «112 Україна»: "Это заказ Медведчука и Банкововй, направленный конкретно против «Азова», как такового, на внутренние распри и так далее, которых нет совершенно, потому, что состав друг другу доверяет, и направленный против меня лично. Идет это все через ОСОБА_5, чей муж является радником в администрации президента, она никакая не «Ба…», не надо думать, что она его родственница, ее фамилия, на самом деле она даже не ОСОБА_3, она там Алла, не помню кто. Это тетя известная в мутных историях на майдане и...», зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію у такий саме спосіб, як вона була поширена.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 липня 2016 року в програмі «HARD TALK LIVE» на телеканалі 112 Україна», яка почалась о 19 годині 20 хвилин на 34 хвилині 58 секунді передачі, на запитання ведучої відповідач сказав наступне: «Да, был Ярослав, он был действительно нашим соратником, он был юристом полка, он не был идеологом Азова, не знаю, что такое идеолог Азова, он не был бойцом Азова, он был юристом полка и сделал для полка крайне много. Мы проводили параллельное расследование, и я уверен абсолютно, а я не бросаю своих друзей, товарищей, я абсолютно уверен, что там действительно было самоубийство. Убийство такого уровня - это какой-то знаете космос, который там, так Березовського не убивали. Это практически не возможно. Что касается того, что почему это сейчас в прессе. По простой, по элементарной причине. Это заказ Медведчука и Банкововй, направленный конкретно против «Азова», как такового, на внутренние распри и так далее, которых нет совершенно, потому, что состав друг другу доверяет, и направленный против меня лично. Идет это все через ОСОБА_5, чей муж является радником в администрации президента, она никакая не «Ба…», не надо думать, что она его родственница, ее фамилия, на самом деле она даже не ОСОБА_3, она там Алла, не помню кто. Это тетя известная в мутных историях на майдане и...».

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно ч.ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Пункт 18 Постанови закріплює, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В силу ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до п.19. Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 р. за №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорювана інформація є оціночними судженнями відповідача, а тому така не підлягає доведенню і спростуванню.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом не надано оцінку тому, що поширена інформація порочить її честь, гідність і ділову репутацію з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

За ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Поширена інформація не містить будь-яких фактичних даних, а лише висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, та згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», є оціночними судженнями.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, оціночні судження не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без задоволення позовних вимог, оскільки поширена відповідачем інформація є оціночним судженням та не може бути спростована.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 22 січня 2018 року.

Головуючий

Судді