Справа № 352/1757/15-ц
Провадження № 22-ц/779/88/2018
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представників сторін,

розглянувши справу за позовом ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Національний банк України, до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду, постановлене суддею Хоминець М.М. 06 листопада 2017 року в м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в :

28.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ «Дельта Банк».

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 зобов'язань по кредитному договору №190/ФКВ-07, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 20.07.2007 року на суму 25000 доларів США зі сплатою 14,6% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 19.07.2022 року, утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2015 року становила 917 802,38 грн., з яких - 477 209,60 грн. заборгованості за кредитом та 440 592,77 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом.

Зазначає, що згідно договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 30.06.2010 року ТОВ «Укрпромбанк» відступило свої права вимоги заборгованості по вказаному кредитному договору ПАТ «Дельта Банк».

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 у добровільному порядку не виконує зобов'язання за договором кредиту, просили звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1 яке складається з цегляного житлового будинку А загальною площею 169,9 кв.м житловою площею 111,7 кв.м, цегляної літньої кухні Б площею 29,3 кв.м, цегляної комори В площею 27,9 кв.м, цегляної стайні Г площею 48,3 кв.м, стодоли з дошки Д площею 23,6 кв.м, цегляної комори-погребу Е площею 27,3 кв.м, колодязя з бетонних кілець N1, дощатої огорожі N2 площею 33 кв.м, шляхом визнання права власності на нього за позивачем та визнати за позивачем право власності на спірне домоволодіння.

Рішенням Тисменицького районного суду від 06 листопада 2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Постановлено у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 190/ФКВ-07 від 20.07.2007 р. у розмірі 917802,38 грн., з якої тіло кредиту - 477209,60 грн., відсотки - 440592,77 грн., забезпеченим іпотечним договором від 20.07.2007 р. за реєстровим № 1572, звернути стягнення на предмет іпотеки, що належав на праві власності ОСОБА_5, а саме домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з цегляного житлового будинку А загальною площею 169,9 кв.м житловою площею 111,7 кв.м, цегляної літньої кухні Б площею 29,3 кв.м, цегляної комори В площею 27,9 кв.м, цегляної стайні Г площею 48,3 кв.м, стодоли з дошки Д площею 23,6 кв.м, цегляної комори-погребу Е площею 27,3 кв.м, колодязя з бетонних кілець N1, дощатої огорожі N2 площею 33 кв.м, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк».

Початкову ціну предмету іпотеки встановлено у розмірі 1114611 (один мільйон сто чотирнадцять тисяч шістсот одинадцять) грн. відповідно до звіту про незалежну оцінку будинковолодіння від 27.07.2017 р. СОД ОСОБА_6

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з цегляного житлового будинку А загальною площею 169,9 кв.м житловою площею 111,7 кв.м, цегляної літньої кухні Б площею 29,3 кв.м, цегляної комори В площею 27,9 кв.м, цегляної стайні Г площею 48,3 кв.м, стодоли з дошки Д площею 23,6 кв.м, цегляної комори-погребу Е площею 27,3 кв.м, колодязя з бетонних кілець N1, дощатої огорожі N2 площею 33 кв.м.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 3654 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вказує на те, що позивач посилається на договір про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30.06.2010 року, за яким ТОВ «Укрпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами, але між ним, ОСОБА_4, та ПАТ «Дельта Банк» жодних договорів не укладалось, рахунків не відкривалось, не було отримано також і копії витягу з акту передачі активів за вказаним вище договором.

Зазначає, що він неодноразово звертався до ТОВ «Укрпромбанк» для виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, але кредитор відмовив без пояснення будь-яких обставин. З липня 2010 року Івано-Франківська філія ТОВ «Укрпромбанк» перестала приймати платежі на погашення кредитного договору.

До суду позивач не подав жодних доказів того, що він вчиняв будь-які дії, які б могли свідчити про відмову чи ухилення від підписання угод чи інших документів для зміни у виконанні умов кредитного договору, що також не відповідає п. 4.8.1 договору між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» від 30.06.2010 року про те, що ПАТ «Дельта Банк» повинен був повідомити всіх боржників про передачу активів згідно договору впродовж 5 робочих днів з дати укладення такого договору.

Вказує, що ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» вчинили дії, які підпадають під прострочення кредитора, що відповідно до ст. 613 ЦК України дає відповідачу право не виконувати зобов'язання.

Судом не враховано, що відповідно до наданого розрахунку за кредитним договором, що передано ТОВ «Укрпромбанк» на 30.06.2010 року розмір зобов'язань за договором станом на 31.07.2015 року становить 11740, 48 дол. США, проте з урахуванням правової позиції Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №2-116цс13 щодо позовної давності за вимогами кредитора про повернення кредиту та відсотків, де умовами договору визначено сплату кредиту періодичними платежами, розмір заборгованості на 31.07.2012 року по даному розрахунку становить 16712,80 дол. США.

Також не враховано, що згідно додатку до договору про передачу активів фактичний розмір невиконаного зобов'язання у сумі 25818,73 дол. США, а в рахунку, який надано позивачем, зазначена сума заборгованості 22081 дол. США та нараховані ще 4002,71 дол. США відсотків.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 не отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом та не зареєструвала право власності на успадковане домоволодіння у зв'язку з накладеною на підставі іпотечного договору забороною відчуження.

Крім того, про те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року іпотекодержателю - банку було відомо, оскільки у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до нього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, поданої до суду 17.10.2013 року, ним було подано заперечення із додатком свідоцтва про смерть.

ОСОБА_4 посилається на те, що Банк не пред'явив вимоги до спадкоємця у строки, передбачені ст. 1281 ЦК, зокрема протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, чи протягом одного року від настання строку вимоги, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, а отже позивач позбавлений права вимоги.

Не врахував суд і правового висновку ВСУ у справі №6-2967цс16 про те, що наявність відповідного застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, а тому неправильним є застосування норми статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

За змістом п.3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону № 2147 - VІІІ від 3 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим суд застосовує норми ЦПК України від 18 березня 2004 року, які діяли на час ухвалення оскаржуваного рішення, а справу переглядає в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №190/ФКВ-07 на суму 25000 доларів США зі сплатою 14,6% на рік на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення 19.07.2022 року. (Т.1 а.с.7-13)

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань 20.07.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Український промисловий банк» був укладений договір іпотеки, предметом якого було домоволодіння АДРЕСА_2 (Т.1 а.с.14-16)

30.06.2010 року між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк».

Згідно умов зазначеного договору в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

За цим же договором Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. (Т.1 а.с.107-108)

Згідно додатку №2 до договору про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку №б/н від 30.06.2010 року позивач отримав право вимоги за договором кредиту №190/ФКВ-07 від 20.07.2007 року, де фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за договором кредиту у валюті кредиту станом на 01.06.2010 року становить 25818,73 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 204616,02 грн., та право вимоги за договором іпотеки №1572 від 20.07.2007 року заставна вартість 161600,00 грн.

Ухвалою суду від 24.09.2015 року до участі у справі залучено позичальника за кредитним договором ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. (Т.1 а.с.45)

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла відповідач у справі ОСОБА_5 і ухвалою Тисменицького районного суду від 01.12.2015 року до участі у справі залучено її правонаступника - ОСОБА_3.(Т.1 а.с.61,78)

Встановлено, що ОСОБА_4 належним чином не виконував умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість на суму 917802,38 грн., з яких - 477209,60 грн. заборгованість за кредитом та 440592,77 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом. (Т. 1 а.с.17)

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Посилання апелянта у скарзі на те, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» не було укладено жодних договорів, не відкривались рахунки та ним не було отримано копії витягу з акту передачі активів за договором від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а отже вимоги позивача безпідставні, не заслуговують на увагу, оскільки умовами договору від 30.06.2010 року Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, та не передбачено укладення будь-яких інших договорів для підтвердження права вимоги.

Доводи ОСОБА_4 про те, що ПАТ «Дельта Банк» не повідомив його про передачу активів згідно договору протягом п'яти робочих днів з дати укладення такого договору, безпідставні, оскільки в матеріалах справи наявні копії листів ПАТ «Дельта Банк», адресованих ОСОБА_4, зокрема, про повідомлення щодо заміни з 01.07.2010 року кредитора у зобов'язанні (а.с.114), про запрошення його на 05.07.2010 року для звірки параметрів кредитного договору (а.с.113), та про повідомлення банківських рахунків для сплати коштів на погашення кредиту.(а.с.115)

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апелянта щодо розбіжностей у сумі заборгованості, зазначеної у договорі про передачу активів та у розрахунку, доданому до позовної заяви, оскільки договір про передачу активі був укладений 30.06.2010 року, а з позовом до суду кредитор звернувся у серпні 2015 року, заявивши вимоги щодо заборгованості станом на час пред'явлення позову.

Безпідставними є і посилання апелянта у скарзі на те, що позивач пропустив передбачені ст. 1281 ЦК строки звернення з вимогою до спадкоємців, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не було відомо про смерть іпотекодавця, а відповідно до ч. 3 ст.1281 ЦК якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Не можуть бути прийняті до уваги і посилання апелянта на неправильне застосування норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» у зв'язку з наявністю відповідного застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, оскільки у справі № 6-1446цс17 від 13 вересня 2017 року Верховний Суд України вказав, що ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, суд неправильно застосував норми статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», однак, установивши факт невиконання позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, правильно вирішив спір по суті, захистивши порушені права кредитора щодо виконання позичальником забезпечених іпотекою грошових зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 06 листопада 2017 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко