Провадження №2/369/3972/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2017 року належить ОСОБА_2.

У поданій заяві заявник зазначила, відповідач ОСОБА_2 не надає ОСОБА_1 доступу до спільної квартиру, оскільки правовстановлюючі документи на квартиру та ключі знаходяться у ОСОБА_2.

У заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 вказала про те, що забезпечення позову буде співмірними із заявленими позивачем вимогами, не порушуватиме прав інших осіб та буде гарантувати у майбутньому забезпечення прав позивача на спірну частку у квартирі у разі задоволення її позову. Також заявник зазначила, що у суду відсутні підстави застосовувати зустрічне забезпечення, передбачене ст. 154 ЦПК України, оскільки з огляду на предмет даного спору та обраний позивачем спосіб забезпечення даного позову відсутні підстави вважати, що відповідачу таким забезпеченням будуть спричинені збитки.

Враховуючи викладене, представник позивача ОСОБА_1 просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень п. п. 1, 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивачем, а саме накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_1 є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також, що вказана квартира є предметом спору, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2

Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_3

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук