УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/137/14-ц

Провадження № 8/638/5/18

16.01.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шульзі К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року по справі №638/137/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у звязку з нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року по справі №638/137/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у звязку з нововиявленими обставинами. Зазначені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 28.01.2011 року у розмірі 34461, 38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2014 року складає 478702, 13 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.01.2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року. На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року було ухвалено ще одне судове рішення заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2015 року у справі № 638/18259/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру №41 в житловому будинку №49-Б по вулиці 23 Серпня у м. Харкові. 22.03.2017 року під час ознайомлення із матеріалами зазначеної справи в апеляційному суді Харківської області ОСОБА_3 через свого представника дізналась про існування вироку у кримінальній справі №638/3123/13-к, який набрав чинності 18.04.2016 року. З вказаного рішення у кримінальному провадженні відповідач дізналась про факт кримінального засудження позивача за шахрайські дії відносно 8 потерпілих осіб в період 2008-2010 років, про факт існування ще одного вироку відносно ОСОБА_4 А В. (також за шахрайство) Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2012 року. Факти, встановлені вироком від 25.09.2014 року існували під час розгляду цієї цивільної справи та ухвалення рішення за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3; мають істотне значення для розгляду справи; не могли бути відомі і не були відомі ОСОБА_3, оскільки вона не була учасником кримінального провадження. Обставини, що були встановлені в рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 мають істотне значення, оскільки входять до предмета доказування у цій цивільній справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Правочини позики та іпотеки, укладені ОСОБА_4 з ОСОБА_3 є елементами єдиного ланцюжка аналогічних злочинів, вчинених ОСОБА_4 в період до моменту його затримання, правочини були направлені на шахрайське заволодіння нерухомим майном ОСОБА_3 Згідно скасованого вироку від 2012 року також вбачається шахрайські дії ОСОБА_4 з 2005 року. Проте незважаючи на засудження ОСОБА_4 продовжує злочинну діяльність з метою неправомірного заволодіння майном ОСОБА_3, користуючись тим, що вона своєчасно не звернулася до правоохоронних органів. У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення процентів за користування позикою, залучивши співвідповідачем ОСОБА_5 Фіктивність договору поруки підтверджується тим, що в самому договорі позики не був вказаний такий вид забезпечення. Крім того, звертаючись з первісним позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а в подальшому з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_4 не посилався на жодні інші види забезпечення, оскільки їх не існувало, досудова вимога про погашення заборгованості за договором позики направлялась ОСОБА_3 Просить суд заяву задовольнити, за наслідками розгляду заяви скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 в повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_3 (відповідача по справі) - ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити. Також надав пояснення, що укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договори позики та іпотеки є нікчемними правочинами, оскільки є складовою частиною системної злочинної діяльності ОСОБА_4 та його спільників. Систематична діяльність фізичної особи з надання фінансових послуг без ліцензії є правопорушенням.

ОСОБА_4 (позивач по справі) в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення проти заяви про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року, згідно яких категорично заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_3, оскільки жодних правових та законних підстав для задоволення заяви не вбачається, просить заяву залишити без задоволення.

Суд, дослідивши доводи представника заявника, письмові заперечення позивача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 28.01.2011 року в розмірі 34461, 38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.08.2014 року складає 478702, 13 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441, 00 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.01.2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Заявник, як на підставу звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, посилається на існування вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року (справа №638/3123/13-к), який набрав чинності 18.04.2016 року (дата постановлення ухвали Апеляційного суду Харківської області за результатами його перегляду), проте суд вважає, що засудження позивача ОСОБА_4 за частиною 4 статті 190, частиною 2 статті 355, частиною 1 статті 70 Кримінального кодексу України в силу статті 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року по справі №638/137/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у звязку з нововиявленими обставинами з огляду на наступне.

Приписами частини 2 наведеної статті визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно частини 4 статті 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як розяснено у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з ново виявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати ново виявлені обставини та нові обставини.

Так, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При цьому, обставини, які відповідно до пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, - це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Ухвалюючи рішення 27.08.2014 року, Дзержинський районний суд м. Харкова в описовій частині навів пояснення відповідача ОСОБА_3, надані в судовому засіданні 13.06.2014 року, у якому, зокрема відповідач пояснила суду, що «…частину заборгованості в розмірі 600,00 доларів США вона особисто повернула позивачу 24.03.2011 року, потім вона дізналася, що ОСОБА_4 засудили до позбавлення волі та тримають під вартою, тому вона не знала кому саме необхідно було сплачувати борг. Розрахунок в позові зроблено не вірно, оскільки вона в борг брала 19500,00 доларів США, а штрафні санкції нараховано в розмірі 324873,00 доларів США, що є дуже суворою санкцією і є несправедливою умовою договору…».

Як вбачається із наведених пояснень, факт існування заборгованості перед позивачем відповідач не спростовувала, правомірність правочину не оспорювала, була не згідна лише зі штрафними санкціями, що є наслідком невиконання нею зобовязань за укладеним договором.

Суд наголошує, що неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, у заявника була можливість встановлення певних обставин перед судом, під час первинного розгляду зазначеного питання, проте цього зроблено не було.

Більш того, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.09.2014 року, який набрав чинності 18.04.2016 року, не може вважатися нововиявленою обставиною при розгляді даної справи, оскільки на час ухвалення рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року зазначеної обставини (вироку суду) не існувало, встановлені вироком суду обставини є новими доказами, оскільки входили до предмета доказування у кримінальному провадженні та могли вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які брали участь у справі, тому не є нововиявленими обставинами.

Також, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не містить жодних відомостей про вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій щодо відповідача ОСОБА_3, у матеріалах справи відсутні докази засудження його за протиправні дії саме щодо неї, заявником ОСОБА_3 статус потерпілої від злочинних, на її думку, дій ОСОБА_4, суду не доведений.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що на час розгляду даної заяви, відсутні визначені статтею 423 ЦПК України підстави для перегляду рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року по справі №638/137/14-ц у зв'язку з нововиявленими обставинами, тому згідно пункту 1 частини 3 статті 429 ЦПК України, у задоволенні заяви слід відмовити та залишити в силі судове рішення.

Керуючись Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року № 4, ст. ст. 423, 424, 429 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2014 року по справі №638/137/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у звязку з нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: