АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1587/18Головуючий по 1 інстанції Кондрацька Н.М.
Категорія: 39 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Василенко Л.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5,

відповідачі - ОСОБА_6,

Черкаська міська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2018 року у складі судді Кондрацької Н.М., :

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді кооперативної квартири АДРЕСА_1, пайовий внесок за яку був виплачений померлим за життя, що підтверджується довідкою Черкаського ЖБК «Зв'язківець» №27 від 18 липня 2013 року.

На день смерті ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1.

Померлий ОСОБА_8 заповіту не залишив.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР позивач, як рідний син померлого є спадкоємцем першої черги і має право на оформлення спадщини.

До Другої черкаської нотаріальної контори після смерті батька ОСОБА_8 звернулися неповнолітня ОСОБА_6 в інтересах якої діяла ОСОБА_9, ОСОБА_10 та матір померлого ОСОБА_11

Окрім осіб, які звернулися із заявами про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_7 фактично вступив у володіння та управління спадковим майном.

Тобто спадкоємців на спадщину померлого виступало 5 осіб і кожному припадала 1/5 частина спадкового майна, в тому числі і йому - ОСОБА_7, який вступив в управління та володіння спадковим майном. Спадкоємці померлого ОСОБА_8, а саме ОСОБА_10 (після вступу в шлюб змінила прізвище на ОСОБА_12) померла ІНФОРМАЦІЯ_2, після її смерті спадщину прийняв він - ОСОБА_7, подавши заяву до Черкаської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа.

ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_8 відмовилась від спадщини чоловіка на користь ОСОБА_10 і її частка у спадковому майні становила 2/5 частин.

У вересні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до нотаріальної контори з проханням переоформити спадкові права після смерті батька ОСОБА_8 Проте, нотаріусом в усному порядку йому було відмовлено в переоформленні спадкових прав. Причиною відмови стало те, що в установлений законом шести місячний термін він не подав відповідну заяву про прийняття спадщини і відповідно не заявив про себе, як спадкоємець.

Враховуючи факт вступу в управління та володіння спадковим майном, оформити право власності на квартиру АДРЕСА_1 в нотаріальному порядку ОСОБА_7 не може, в силу того, що померлий ОСОБА_8, будучи членом ЖБК виплатив пайовий внесок за квартиру 30 травня 1985 року в сумі 4900 рублів, однак оформити право власності за життя не встиг.

На даний час у позивача наявний технічний паспорт на квартиру, з якого вбачається, що лише у 2016 році була проведена технічна інвентаризація, однак на запит адвоката було повідомлено, що документу, який посвідчував право власності за померлим ОСОБА_8 в КП «ЧООБТІ» немає. Після виплати пайового внеску ОСОБА_8 повинен був зареєструвати право власності та отримати реєстраційне посвідчення, оскільки квартира залишається кооперативною і єдиним документом було саме реєстраційне посвідчення.

Також позивачем заявлена вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 2/5 частин після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки після смерті батька ОСОБА_8, спадщину вона прийняла, але не оформила. До складу спадкового майна померлої ОСОБА_12 входить 2/5 частин квартири АДРЕСА_1 на яку має право позивач.

На підставі роз'яснення №232/02-14 від 1 лютого 2017 року наданого державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори вбачається, що позивач дійсно являється спадкоємцем, хто звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, відповідно до якої заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Разом з тим з наданих документів нотаріусу не вдалося встановити повний склад спадкового майна через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, а їх ненадання позбавляє можливості нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з цим у нотаріуса немає правових підстав для видачі свідоцтв про право на спадщину та роз'яснено право на звернення до суду за вирішенням питання спадкування.

Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_7 вимушений звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування з метою захисту права на спадщину батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та рідної сестри ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2018 року позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7І, у встановленому законом порядку звернувся з заявою про прийняття спадщини, проте, внаслідок відмови нотаріуса позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та набути право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_12

У серпні 2018 року ОСОБА_6 подала на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій просила рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне встановлення усіх обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм процесуального права при розгляді справи. Також, на думку скаржника, суд допустив припущення про те, що ОСОБА_7 сплачував комунальні послуги за утримання квартири, що є спадковим майном, і таким чином зробив помилковий висновок про те, що ОСОБА_7 вступив в управління спадковим майном, посилаючись на довідку житлово-будівельного кооперативу, яка не є належним та допустимим доказом сплати комунальних послуг. Вважає, що належним доказом проведення платежу є квитанція або чек про таку оплату.

Також зазначає про відсутність в матеріалах справи доказів проживання ОСОБА_7 протягом шести місяці в спірній квартирі спадкодавця, а наявні в матеріалах справи довідки ЖБК не є належними доказами даного факту.

Скаржник також вказує на те, що у даній квартирі з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_8 і до 2010 року постійно проживала ОСОБА_12. Вона ж і опікувалась даною квартирою та платила за комунальні послуги.

ОСОБА_7 з моменту смерті спадкодавця і до 2006 року не проживав у даній квартирі, оскільки він був раніше судимий та, за інформацією від родичів сім'ї ОСОБА_7, відбував покарання за вчинені злочини у період з 20 березня 1998 року по 17 березня 1999 року у одному з виправних закладів у Полтавській області, у період з 24 листопада 1999 року по 16 червня 2000 року та з 5 січня 2002 року по 5 січня 2006 року - у Старобабанівській виправній колонії №92.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3. (а.с. 30)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 8 грудня 1970 року ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_7 (а.с. 31)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_10 є донькою померлого ОСОБА_8 і, відповідно, рідною сестрою ОСОБА_7 (а.с. 31)

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 11 серпня 2010 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 10 січня 1987 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 58, після реєстрації шлюбу ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_13. (а.с. 51зворот-52)

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу від 12 серпня 2010 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 23 листопада 1991 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кегичівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 89, після реєстрації шлюбу ОСОБА_15 змінила прізвище на ОСОБА_14. (а.с. 49 зворот-50)

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді кооперативної квартири АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_8 до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися неповнолітня ОСОБА_6 в інтересах якої діяла ОСОБА_9 (заява №80 від 23.01.1997), ОСОБА_9, яка відмовилася від належної їй частини спадкового майна на користь ОСОБА_15 (заява № 79 від 23.01.1997), ОСОБА_10 (заява № 81 від 23.01.1997), матір померлого ОСОБА_11 (заява № 191 від 18.02.1997) і, відповідно, заведена спадкова справа № 54/97. (а.с.44, 45, 46,47)

Згідно довідки № 27 від 18.07.2013 виданої Черкаським Житлово-будівельним кооперативом № 47 «Зв'язківець» власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_8, також зазначено, що станом на 30 травня 1985 року сума паю 4900 руб. ним виплачена повністю. (а.с. 33)

Відповідно до довідки № 50 від 2 листопада 2015 року, виданої Черкаським житлово-будівельним кооперативом № 47 «Зв'язківець», квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_8, який помер в ІНФОРМАЦІЯ_1; заборгованості за комунальні послуги в квартирі немає; квартирою опікується син померлого ОСОБА_7 (а.с. 33 зворот)

Згідно довідки № 4 від 1 лютого 2017 року, виданої Черкаським житлово-будівельним кооперативом № 47 «Зв'язківець», ОСОБА_7 з березня 1997 року вносив до каси ЖБК № 47 оплату за комунальні платежі, які зараховувались згідно особового рахунку. Також зазначено, що протягом 20 років квартира АДРЕСА_1 оплачувалась за кошти ОСОБА_7. Даних про інших осіб, які б утримували житло немає. Заборгованості по сплаті комунальних платежів станом на 1 лютого 2017 року згідно даних ЖБК немає. (а.с. 35)

Відповідно до даних довідки № 5 від 1 лютого 2017 року, виданої Черкаським житлово-будівельним кооперативом № 47 «Зв'язківець» вбачається, що ОСОБА_7 фактично проживав без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 з 1997 року по 2000 рік включно, утримував квартиру особисто та оплачував платежі, в тому числі комунальні платежі з дня смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З 2006 року в квартирі постійно проживали без реєстрації ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_16 (а.с. 35 зворот)

Даними довідки № 6 від 1 лютого 2017 року, виданої Черкаським житлово-будівельним кооперативом № 47 «Зв'язківець», підтверджується, що ОСОБА_8 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1. На день смерті, окрім нього, ніхто в квартирі не був зареєстрований та не проживав. Після смерті власника ОСОБА_8 зазначену квартиру утримували рідний син померлого ОСОБА_7 та донька ОСОБА_12 (а.с. 36)

28 вересня 2016 ОСОБА_7 звертався до Другої черкаської державної нотаріальної контори з заявою щодо не вчинення будь-яких дій стосовно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, на яку 29 вересня 2016 року за вих. № 1943/02-14 за підписом державного нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_17 на адресу ОСОБА_7 направлено відповідь про те, що нотаріус не має права зупинити провадження по спадковій справі та не видавати свідоцтв про право на спадщину, оскільки немає обґрунтованої заяви заінтересованої особи, яка звернулась до суду та отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи. (а.с. 54, 55)

Як роз'яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тобто, оскільки ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то до спірних правовідносин в частині визнання за позивачем ОСОБА_7 права власності на спадкове майно після смерті батька, повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Оскільки ОСОБА_8 заповіт не залишив, то у даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до частини першої статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Установивши, що з березня 1997 року по 2000 рік фактично проживав син померлого - ОСОБА_7, утримував квартиру особисто та оплачував платежі, в тому числі комунальні, з дня смерті спадкодавця, суд дійшов правильного висновку про те, що позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, і що прийнята спадщина на підставі ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР належить йому з моменту відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Твердження скаржника стосовно спростування довідки № 5 від 1 лютого 2017 року, виданої Черкаським житлово-будівельним кооперативом № 47 «Зв'язківець», яка встановлює факт вступу позивача в управління та володіння спадковим майном, визнаються колегією суддів як безпідставні, оскільки не спростовують викладене та не містять доказів протилежного. Також скаржником не наводяться будь-які докази стосовно твердження щодо постійного проживання в спірній квартирі з моменту смерті ОСОБА_8 ОСОБА_12.

Колегією суддів оцінюються критично і доводи скаржника щодо непроживання ОСОБА_7 у спадковій квартирі у зв'язку із відбування останнім покарання та перебування в місцях позбавлення волі з 1997 року по 2000 рік, оскільки дані твердження не містять доказового обґрунтування з боку скаржника та не містять доказів вчинення скаржником будь-яких дій на отримання інформації з даного приводу.

Колегія суддів погоджується і з висновком суду стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_8 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_12. та вбачає наступне.

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4. (а.с. 32 зворот)

3 лютого 2015 року ОСОБА_7 звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. (а.с. 32)

Згідно інформації з ОСОБА_14 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 жовтня 2015 року, 6 лютого 2015 року Черкаською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 75/2015. (а.с. 32 зворот)

Також, ОСОБА_7 звертався до Черкаської районної державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Роз'ясненням в.о. завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Зайцевої О.А. за вих. № 232/0214 від 1 лютого 2017 року, йому відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, в тому числі на 2/5 частин квартири АДРЕСА_1, належні ОСОБА_8, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року, які ОСОБА_12 фактично прийняла, а юридично не оформила своїх спадкових прав. (а.с. 40)

Згідно вище наведених роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, до даних відносин в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12, підлягають застосуванню норми ЦК України.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до статті 1271 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України ).

Статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Положеннями статті 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову парктику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи до другої черги спадкоємців після померлої ОСОБА_12 відноситься її рідний брат ОСОБА_7 Даних про наявність інших спадкоємців матеріали справи не містять.

Таким чином, встановивши факт звернення ОСОБА_7 в установленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини та отриманням від нотаріуса роз'яснення щодо неможливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_12, а також врахувавши відсутність інших спадкоємців, колегія суддів вбачає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_12

Доводів щодо спростування даного висновку суду апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи, зводяться до невірного трактування норм матеріального права і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Черкаської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2018 року

Судді: Л.І.Василенко

Ю.В.Сіренко

Т.Л.Фетісова