Справа № 536/2103/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Дяденко С.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 28 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12 717 грн. 40 коп. та судових витрат в сумі 1600 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня 2013 року між банком та відповідачем був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов договору відповідач зобов'язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання та обслуговування кредиту та всі інші платежі.

Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань станом на19 жовтня 2017 року утворилась заборгованість на загальну суму 12 717 грн. 40 коп., яка складається з кредиту в сумі 1 734 грн., процентів - 2 362 грн. 95 коп., пені - 7 538 грн. 67 коп. і штрафів: 500 грн. фіксована частина і процентна складова в сумі 581 грн. 78 коп., що і просили стягнути з відповідача та понесені ними судові витрати в сумі 1 600 грн.

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала, згодна сплачувати заборгованість за кредитом, але просила зменшити його розмір враховуючи її складне матеріальне становище та врахувати, що її єдиним доходом є пенсія.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 28 січня 2013 року сторони: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали договір б/н, згідно умов якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит в сумі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувалася повернути кредит в порядку і на умовах передбачених договором та сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 30% річних та погодилася з тим, що підписана нею анкета-заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Позивач надав відповідачу кошти в сумі 4000 грн., виконавши таким чином свої зобов'язання в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконувала, не сплачуючи кредит, відсотки, комісію та інші платежі.

Розмір заборгованості за кредитним договором станом на 31 липня 2017 року становить 12 717 грн. 40 коп., а саме: кредит в сумі 1 734 грн., проценти - 2 362 грн. 95 коп., пеня - 7 538 грн. 67 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 581 грн. 78 коп., що підтверджується розрахунком наданим позивачем, який судом перевірений та визнаний правильним.

Отже, правомірність пред'явлених позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 1 734 грн. та процентів - 2 362 грн. 95 коп. знайшло підтвердження в судовому засіданні і суд в цій частині позовну заяву задовольняє.

Щодо розміру пені, яку слід стягнути, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пеня за своєю правовою природою є неустойкою.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання) як зазначено в п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Слід зауважити, що умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

Суд, враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, значне перевищення розміру нарахованої пені завданим збиткам невиконанням грошового зобов'язання, вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір пені до 3500 грн., оскільки саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 581 грн. 78 коп. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню і суд прийшов до такої думки враховуючи наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 955 грн. 79 коп.

Керуючись ст.ст.13, 81,ч. 2 ст.141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість по кредиту за договором б/н від 28 січня 2013 року станом на 19 жовтня 2017 року в сумі 7 596 (сім тисяч п'ятсот дев'яносто шість) грн. 95 коп., а саме: кредит в сумі 1 734 (одна тисяча сімсот тридцять чотири) грн., проценти - 2 362 (дві тисячі триста шістдесят дві) грн. 95 коп., пеня - 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн. і судові витрати в сумі 955 (дев'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 79 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. М. Клименко