ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1423/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" січня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
ПрАТ "ПРОСТО-страхування" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 15 208 грн. 85 коп., посилаючись на те, що 06.05.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 (власником якого є ОСОБА_3) та автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_5 (вкласником якого ОСОБА_4) під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного ДТП. 16.12.2015 року між ПрАТ "ПРОСТО-страхування" та ОСОБА_3 було укладено договір №АЕ/6265894 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно умов якого було застраховано відповідальність транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3 з передбаченою пільгою для пенсіонера, а саме розмір страхового платежу зменшується на 50 %. Позивачем згідно страхового акту № 113773 від 02.06.2016 року було виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_5 в розмірі суми страхового відшкодування 30 417,70 грн. - згідно платіжного доручення №9717 від 02.06.2016 року.
У зв'язку з тим, що позивачем виплачено в повному обсязі страхове відшкодування власнику ОСОБА_4 за ремонт автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_5 у розмірі 30 417,70 грн., позивач просить стягнути на його користь з відповідача, як з винної особи у ДТП, витрати по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу, з врахуванням встановленої пільги за договором (30 417,70 грн. -50%) розмірі 15 208, 85 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, перед початком судового засідання надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 62-63).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 60), з будь-якими заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечував представник позивача, що відповідає положення ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.
16 грудня 2015 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_3 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АЕ/6265894, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3. Відповідно умов договору ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 100 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - 510 грн. Строк дії даного договору з 16.12.2015 року по 15.12.2016 року (а.с. 4).
Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2016 року, ОСОБА_2 06.05.2016 року приблизно о 23 год. 50 хв., керував автомобілем «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3, по вул. Мечнікова, 7 в м. Києві, всупереч вимогам п. 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Мітсубіші д.н.з. НОМЕР_5, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п. 13.1 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. на користь держави. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили (а.с.13-14).
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З рахунку-фактури № ФП-00000073 від 23.05.2016 року з доданою до нього ремонтної калькуляції № 223774 від 16.05.2016 року вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Colt», д.н.з. НОМЕР_5 становила 30 927 грн. 70 грн. (а.с. 38-42).
Відповідно до страхового акту №113774 від 02.06.2016 року розмір страхового відшкодування становить 30 417 грн. 70 коп. (а.с.44), яке ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до платіжного доручення №9717 від 02.06.2016 року виплатило ОСОБА_4 (а.с.45).
12 жовтня 2016 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» направляло на адресу відповідача регресну вимогу на відшкодування їм витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 15 208, 85 грн. (а.с. 48-49), яку відповідач отримав, однак вимогу не виконав.
За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За приписами ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Разом з тим, п. 13.2 ст. 13 вищезазначеного закону визначено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Як вбачається п. 10 полісу №АЕ/6265894 страхувальнику ОСОБА_3 була встановлена пільга на зменшення розміру страхового платежу, як пенсіонеру, відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_6, виданого 05.10.2010 року Пенсійним Фондом України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що до позивача, як страховика, перейшло право регресної вимоги до відповідача, як винної особи за понесені витрати у вигляді виплаченого страхового відшкодування.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 1600 грн. (а.с. 50).
На підставі ст.ст. 81, 82, 141, 247, 263, 265, 280, 284, 287-289 ЦПК України та керуючись ст.ст. 993, 1191, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду м. Києва.
СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК