Справа № 573/2167/17
Номер провадження 2/573/16/18
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що у червні 2011 року прокурор Білопільського району звернувся до суду в інтересах Куянівської сільської ради із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилася після померлої 15 березня 2001 року ОСОБА_4 Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що після смерті останньої відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Куянівської сільської ради. Заповіту ОСОБА_5 не складала, протягом десяти років з дня смерті спадкоємці останньої до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 червня 2011 року вказану вище заяву прокурора було задоволено, спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 визнано відумерлою та передано територіальній громаді Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області. У подальшому рішенням Апеляційного суду Сумської області від 14 квітня 2016 року вищезгадане рішення суду першої інстанції скасоване. Рішенням апеляційної інстанції встановлено, а тому доказуванню не підлягає, що після смерті ОСОБА_5, яка померла 15 березня 2001 року в с. Новопетрівка відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області посвідчену сертифікатом серії СМ №0274644 від 29 листопада 2000 року, виданим ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський». Крім того, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 15 березня 2016 року встановлено, що вона та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є онуками ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_6, яка померла 28 березня 2012 року. У 2016 році вона знайшла оригінали правовстановлюючих документів, а саме: сертифікат серії СМ №0274644 від 29 листопада 2000 року на земельну частку (пай) ОСОБА_5 та державний акт на право власності на земельну ділянку від 19 березня 2004 року серії СМ №045449, виданий на імя ОСОБА_6 Посилаючись на викладені вище обставини, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 1216, 1218, ч. 1 ст. 1225 ЦК України, ст. ст. 3, 4 ЦПК України, ОСОБА_1 просить визнати за нею в порядку спадкування після ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,20 га з кадастровим номером 02:001:0146, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області та після ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину земельної ділянки (паю) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, розташованої на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Ухвалою від 10 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом.

В судовому засіданні 28 листопада 2017 року розпочато розгляд справи по суті та за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача Куянівську сільську раду Білопільського району Сумської області (а. с. 54-57).

29 січня 2018 року від представника позивача ОСОБА_7 надійшла уточнена позовна заява, зі змісту якої вбачається, що вона є аналогічною з первісним позовом і навіть містить у собі посилання на норми старого ЦПК з тією відмінністю, що у другій позовній вимозі щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після ОСОБА_5 зазначений кадастровий номер земельної ділянки та її площа визначена у гектарах.

Представник відповідача Куянівської сільської ради ОСОБА_8 у судовому засіданні проти прийняття уточненої позовної заяви заперечував, посилаючись на те, що представник позивача не подав суду належних доказів надіслання її всім відповідачам і крім того, заява подана всупереч ст. 46 чинного ЦПК України, після першого судового засідання у справі.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов визнають (а. с. 96-97).

Заслухавши представника позивача ОСОБА_7, представника Куянівської сільської ради ОСОБА_8, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, Законом України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року прийнято нову редакцію Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

У пункті 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року зазначено, що справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Відповідно до ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім прав та обовязків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за пять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Порівняльним аналізом заяв, суд приходить до висновку, що представник позивача ОСОБА_7 поданою заявою фактично продублював первісний позов, вказавши лише в його резолютивній частині кадастровий номер земельної ділянки, яка належала померлій ОСОБА_5, та її площу в гектарах та виключивши з кола відповідачів залучену судом за його ж клопотанням Куянівську сільську раду.

Крім того, представником позивача не надано доказів направлення заяви про уточнення позовних вимог співвідповідачу у справі Куянівській сільській раді. А подані квитанції про відправлення рекомендованих листів відповідачам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не є беззаперечним доказом відправлення останнім уточненої позовної заяви.

Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для прийняття заяви про уточнення позовних вимог, поданої представником позивача 29 січня 2018 року, до розгляду з первісним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 260, 261ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити представнику позивача ОСОБА_7 у прийнятті до розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, заяви про уточнення позовних вимог, поданої 29 січня 2018 року, та повернути її представнику позивача.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: