Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/478/18

Провадження №2/377/217/18

02 листопада 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М., за відсутності сторін, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

УСТАНОВИВ:

18 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики в сумі 61000 гривень та понесені судові витрати по оплаті.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на укладений між нею та відповідачем 03 вересня 2016 року договір позики грошей, за яким вона надала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 61000 гривень, що підтверджується наданою розпискою, з датою повернення позики 01 січня 2017 року, які відповідач в установлений строк не повернула. На підставі вимог ст. ст. 525, 1046, 1047 ЦК України позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі.

В судове засідання позивач не зявилася, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена за правилами ст. 280 282 ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надала, причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надіслала.

За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 02 листопада 2018 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки від 03 вересня 2016 року, копія та оригінал якої долучені до справи, ОСОБА_2 одержала від ОСОБА_1 в борг 61000 гривень, які зобов'язалась повернути 01 січня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Надана суду розписка містить зобов'язання однієї особи повернути іншій особі визначену суму грошей, що становить основний зміст і всі істотні умови позикового зобов'язання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України, і є належним підтвердженням укладеного між сторонами договору позики зазначеної суми грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, - грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї статті).

Враховуючи, що борговий документ перебуває у кредитора після закінчення строку, зазначеного у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, боржника слід вважати таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов ґрунтується на договорі, який відповідає вимогам закону, наявність невиконаного зобов'язання за договором підтверджена наданими позивачем належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим позов необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 61000 гривень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно п. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно акту надання послуг з правничої допомоги адвокатом ОСОБА_3, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 653, надано ОСОБА_1 послуги у вигляді складання позовної заяви, вартість якої становить 500 гривень, та яка оплачена ОСОБА_1 17.07.2018 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 65.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, в сумі 500 гривень, та витрати по оплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за договором позики в розмірі 61000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок, та судові витрати, повязані з правничою допомогою, в сумі 500 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Славутицький міський суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суддя Н. Ф. Теремецька