АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/978/18 Справа № 183/2487/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 10 жовтня 2000 року перебувала в шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони на момент звернення з позовом проживають окремо. Діти залишилися проживати з позивачем, але відповідач матеріально дітей не утримує, хоча може надавати допомогу, оскільки проходить службу в Збройних Силах України.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття; в решті позову відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в частині стягнення аліментів на сина ОСОБА_5 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 10 жовтня 2000 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Під час шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано

З березня 2017 року сторони проживають окремо. ОСОБА_5 проживає з матір`ю. Окрім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідач має на утриманні ще двох дітей, яким допомагає матеріально.

Так, статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючі частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що неповнолітній ОСОБА_4 вказав на те, що він фактично проживає з батьком і вважає своїм місцем проживання на час подання позову та на час розгляду справи місце проживання батька, визнав той факт, що він належно забезпечується як матір`ю так і батьком, отримує від них утримання та не вважає за необхідне, щоб з батька стягували аліменти на його утримання на користь матері.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_4

Водночас, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на утримання ОСОБА_5

Так, доказів на підтвердження наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати сина ОСОБА_5 матеріали справи не містять. Позивач наполягав, а відповідачем визнано, що станом на день розгляду справи ОСОБА_5 проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а тому суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти.

Матеріали справи не містять доказів негативного стану здоров`я дитини та відповідача. Відповідач є дієздатною особою, доказів наявності протипоказань до праці чи обмежень щодо умов та характеру роботи, яку може виконувати відповідач суду не надано. Сторонами не надано доказів наявності у дитини чи у відповідача нерухомого та рухомого майна, грошових коштів, важкого матеріального становища останніх. Також, позивачем не доведено належними доказами витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з визнаних сторонами обставин щодо наявності у відповідача на утриманні двох дітей, народжених іншими, ніж позивач жінками та обов`язок з забезпечення яких відповідач виконує.

Інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів сторонами не наведено, а тому колегія суддів вважає, що місцевий суд обгрунтовано прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_5 повинні бути присуджені до стягнення аліменти у розмірі саме 1/8 частини з урахуваннчям інших дітей, які перебувають на утриманні відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той, що стягнув суд першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не підтверджені жодним доказом не були.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_7