Справа № 161/4453/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Кухтей Р.В.
Провадження № 22-ц/773/146/18 Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Федонюк С.Ю., Матвійчук Л.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_2, яка подана від її імені представником ОСОБА_3, на заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 16 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.01.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з порушенням відповідачкою зобов'язань за кредитним договором станом на 20.02.2013 року в неї виникла заборгованість в розмірі 29 418,07 грн., яка складається з: 9015,64 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 18 475,38 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 50 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 1377,05 грн. - штрафу (процентна складова).

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 16.05.2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16.01.2008 року в розмірі 29 418,07 грн., а також 294,18 грн. сплаченого судового збору.

В поданій від імені відповідачки ОСОБА_2 апеляційній скарзі її представник ОСОБА_3 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду зміні в частині розміру стягнення кредитної заборгованості та судових витрат, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір (договір приєднання) у формі підписаної сторонами анкети-заяви, за яким позичальниці був встановлений кредитний ліміт в сумі 10 000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% в місяць з розрахунку 360 днів у році (а.с.6).

В анкеті-заяві від 16.01.2008 року відповідачка підтвердила, що зазначена заява разом Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомлена і згідна, що засвідчила своїм підписом.

Пунктом 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5 від суми позову.

Проте, відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконала своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, унаслідок чого за розрахунками позивача (а.с.4-5) у неї станом на 20.02.2013 року виникла заборгованість в розмірі 29 418,07 грн., яка складається з: 9015,64 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 18 475,38 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 50 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 1377,05 грн. - штрафу (процентна складова).

З огляду на те, що відповідачкою умови кредитного договору належним чином не виконувались, висновок суду про стягнення з неї на користь банку кредитної заборгованості є правильним, підтверджується наявними у справі доказами та узгоджується з нормами матеріального права.

Проте, стягуючи зазначену суму кредитної заборгованості, місцевим судом не було враховано, що раніше заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.09.2011 року, яке набрало законної сили 24.09.2011 року, з відповідачки ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором №б/н від 16.01.2008 року була стягнута заборгованість станом на 28.04.2011 року в розмірі 19 151 грн., яка складається з: 8 869 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 8894,58 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 888,18 грн. - штрафу (процентна складова).

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень.

Отже, наявність у даному випадку судового рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.01.2008 року в розмірі 19 151 грн., яке боржницею не виконано, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З огляду на це, з відповідачки на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до стягнення різниця заборгованості за тілом кредиту між стягнутою судом сумою за згаданим судовим рішенням в розмірі 8869 грн. і заявленою в даному спорі - 9 015,64 грн., яка становить 146,64 грн. (9015,64 грн. - 8869 грн.). Крім того, до стягнення підлягає також заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 3 966 грн. 88 коп., розмір якої обрахований виходячи із встановленого розміру заборгованості по тілу кредиту 9015,64 грн. помноженого на 44% річних, який визначений із встановленої умовами договору процентної ставки 2% в місяць (або 24% річних) помноженої на 22 місяці, тобто за період з 29.04.2011 року по 20.02.2013 року - від дати, на яку обраховано стягнуту згаданими рішенням суду заборгованість по день на який визначено борг, заявлений у розглядуваному позові. Розмір штрафних санкцій, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача відповідно до п. 8.6. Умов і Правил надання банківських послуг буде становити: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 649 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова). Розмір штрафу (процентна складова) обрахований виходячи із розміру заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом, що становить 12 261,27 грн. помноженого на 5% (9 015,64 грн. + 3 966,88 грн.) х 5%).

Застосована у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с.4-5) відсоткова ставка у 30 і 60% не передбачена «Условиями и правилами предоставления банковских услуг» (а.с.7-10), тому проценти за вказаним кредитним договором мають нараховуватись за встановленою в заяві (а.с.6) відсотковою ставкою в 2% на місяць.

Слід зауважити, що стягуючи з відповідача на користь банку заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 50 грн., місцевий суд не врахував, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору її сплата передбачена не була, а тому не може бути стягнута на користь банку з відповідачки.

З огляду на вищенаведене, оскаржуване рішення в даній справі, як таке що в неповній мірі відповідає нормам матеріального права та встановленим у справі обставинам, підлягає зміні в частині розміру стягнення кредитної заборгованості, що має наслідком часткове задоволення позовних вимог банку.

З відповідачки за таких обставин підлягає до стягнення на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 20.02.2013 року в розмірі 5 262,65 грн. 65 коп., яка складається з: 146,64 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 3 966,88 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 649,13 грн. - штрафу (процентна складова).

Оскільки апеляційним судом змінюється розмір кредитної заборгованості, відповідно підлягає зміні і розмір відшкодування судових витрат.

Судові витрати, які підлягають компенсації, визначаються пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: із суми задоволеного позову у розмірі 5 262,65 грн. судовий збір складає 52,63 грн., тобто 1% від задоволеної судом суми відповідно до процентної ставки, яка була передбачена діючою на час подання позовної заяви редакцією Закону України «Про судовий збір».

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення відсотків за користування кредитом та інших платежів, нарахованих банком після закінчення строку дії договору, оскільки такі доводи не узгоджуються з наведеними вище положеннями цивільного законодавства та правовими висновками, які викладені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення підлягає зміні в означених частинах щодо розміру стягнутої кредитної заборгованості та відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим абзаци перший, другий та третій резолютивної частини оскаржуваного рішення слід викласти в іншій редакції.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2, яка подана від її імені представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 16 травня 2013 року в даній справі в частині розміру стягнення кредитної заборгованості та судових витрат змінити.

Викласти абзаци перший, другий та третій резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 січня 2008 року за період з 29 квітня 2011 року по 20 лютого 2013 року в розмірі 5 262 (п'ять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 65 коп., яка складається з: 146 грн. 64 коп. - заборгованості за тілом кредиту; 3 966 грн. 88 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 649 грн. 13 коп. - штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 52 (п'ятдесят дві) грн. 63 коп.».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: