Справа № 523/7395/18
Провадження №2/523/3516/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, котрий діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного, ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року ОСОБА_1 призначений опікуном над недієздатним ОСОБА_2. В зв'язку з цим ОСОБА_2 звертається до суду від свого імені та в інтересах недієздатного брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали спадщину після смерті матері. Спадковим майном була 1/2 частина домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2. Так, на підставі свідоцтв про право на спадщину від 30 березня 2015 року, виданих державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 належить 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 (свідоцтво за р.НОМЕР_2), та його брату ОСОБА_2 також належить 1/4 частина вищезазначеного домоволодіння (свідоцтво за р.НОМЕР_2). Дані свідоцтва були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що вони отримали відповідні витяги.

Зазначена 1/2 частина домоволодіння складається з: в житловому будинку літ. «А»: коридор 2-1, житлова 2-2, житлова 2-3, кухня 2-4, ванна 2-5, туалет 2-6, житлова 2-7, веранда 3-1, вбудована шафа 3-2, загальною площею 91,3 кв.м., в тому числі житловою площею 49,2 кв.м.; вбиральні літ. «В», літніх кухонь літ. «Г», «Д», душу - «З», гаражу «Е», сараю «И».

За адресою на зазначену частину вищезазначеного будинку зареєстрований ОСОБА_3 - син позивача. Але з 23 лютого 2017 року ОСОБА_3 не мешкає за місцем своєї реєстрації. Він добровільно звільнив АДРЕСА_2, забрав при цьому свої речі та документи. З даного часу він не проживає у даному домоволодінні.

Протягом року відповідач не вносить плату за комунальні послуги, не бере участі у ремонті та благоустрої житлових та підсобних приміщень спірного житла, ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання даного житла. Ці факти підтверджуються актом від 11.05.2018 року, підписаним свідками, які мешкають по сусідству.

Не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідач втратив право користування нею. Наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує позивача сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить його в складне матеріальне положення, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач, котрий діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного брата, просив його позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 19 червня 2018 року, було відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 24).

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. (а.с. 29).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем своєї реєстрації, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.30-33).

Відповідач в установлений судом строк відгуку та будь-яких інших клопотань не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

З'ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року ОСОБА_1 призначений опікуном над недієздатним ОСОБА_2. В зв'язку з цим ОСОБА_2 звертається до суду від свого імені та в інтересах недієздатного брата ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 10,11).

30 березня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали спадщину після смерті матері. Спадковим майном була 1/2 частина домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2. Так, на підставі свідоцтв про право на спадщину від 30 березня 2015 року, виданих державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 належить 1/4 частина домоволодіння АДРЕСА_2 (свідоцтво за р.НОМЕР_2), та його брату ОСОБА_2 також належить 1/4 частина вищезазначеного домоволодіння (свідоцтво за р.НОМЕР_2). Дані свідоцтва були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що вони отримали відповідні витяги. (а.с. 14-17).

За адресою на зазначену частину вищезазначеного будинку зареєстрований ОСОБА_3 - син позивача. Але з 23 лютого 2017 року ОСОБА_3 не мешкає за місцем своєї реєстрації. Він добровільно звільнив АДРЕСА_2, забрав при цьому свої речі та документи. З даного часу він не проживає у даному домоволодінні. (а.с. 18).

Протягом року відповідач не вносить плату за комунальні послуги, не бере участі у ремонті та благоустрої житлових та підсобних приміщень спірного житла, ухиляється надавати матеріальну допомогу на утримання даного житла. Ці факти підтверджуються актом від 11.05.2018 року, підписаним свідками, які мешкають по сусідству. (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловою площею в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 704,80 гривень, оскільки позивач звільнявся від його сплати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1, котрий діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного, ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловою площею в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_3, ІНН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2, на користь держави судові витрати - судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Суддя