Номер провадження: 22-ц/785/6689/18
Номер справи місцевого суду: 495/3514/18
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гірняк Л.А.,

Сегеди С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2018 року, -

встановив:

25 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем було допущено ряд порушень при його звільненні а саме: в порушення вимог ст. 22 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" відповідачем не пізніше як за 3 місяці до намічуваних звільнень не надано первинній профспілковій організації інформації щодо заходів по звільненню працівників та не проведено з ними відповідних консультацій; у поданні від 09.02.2018 року голові профспілкової організації Білгород-Дністровського морського порту про отримання згоди на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку з скороченням штату відсутнє обґрунтування звільнення працівника, чим порушено вимоги ст. 43 КЗпП, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх. права та гарантії діяльності»; повідомлення про запрошення ОСОБА_3 на засідання профспілкової організації Білгород - Дністровського морського торгівельного порту підписано т.в.о. начальником філії, а не головною профспілки; відповідачем не надано підтвердження про ознайомлення ОСОБА_3 з пропозиціями щодо працевлаштування останнього; в порушення вимог ст. 49 -2 КЗпП відповідачем не доведено до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, класифікації та розміру оплати праці; ОСОБА_5 не ознайомлено у двотижневий термін з наказом № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці»; зміни у штатний розпис внесені тільки щодо скорочення посади - Начальника загону охорони, служби морської безпеки, у той час, що скорочується штат морської безпеки у кількості 10 чоловік.

ОСОБА_3 вважає, що його трудові права були порушені, а звільнення є незаконним внаслідок порушення роботодавцем порядку звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2018 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задовольнні позовних вимог ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що відповідачем БДФ ДП «АМПУ» при звільнені ОСОБА_3 було додержано норми чинного законодавства, що регулюють вивільнення працівника, повністю дотримано процедуру і порядок звільнення з підстав змін в організації виробництва та праці, які дійсно мали місце на підприємстві, ОСОБА_3 було належним чином попереджено за 2 місяці про наступне звільнення та неодноразово надано пропозиції про іншу роботу на тому самому підприємстві, звільнення відбулося за попередньою згодою профспілкового органу. Позивачем не доведено, що при звільнені було порушено його трудові права, вимоги ОСОБА_3 не обґрунтовані, а доводи, на які він посилається, не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на законі та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

З таким висновком суду повністю погоджується апеляційний суд, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до наказу № 03-к від 08.01.2014 року, ОСОБА_3 було прийнято на посаду начальника загону охорони служби морської безпеки Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (а.с. 64).

Наказом начальника БДФ ДП «АМПУ» від 19.08.2017 року за № 520 затверджено нову організаційну структуру БДФ ДП «АМПУ». Зазначений наказ погоджено Головою первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6, про що свідчить його підпис на листку погодження до наказу (а.с. 67-69).

Відповідно до наказу виконуючого обов'язки начальника БДФ ДП «АМПУ» № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці» від 21.08.2017 року, з метою зменшення витрат, оптимізації чисельності персоналу та скорочення неефективних робочих місць, вирішено провести зміни в організації виробництва та праці БДФ ДП «АМПУ» шляхом скорочення штату працівників Служби морської безпеки БДФ ДП «АМПУ», в тому числі і посади начальника загону охорони, яку займав Позивач.

Зазначений наказ було погоджено у тому числі з Головою первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6, про що свідчить його підпис на листку погодження до наказу (а.с. 71-72).

Наказом начальника БДФ ДП «АМПУ» від 25.09.2017 року за № 601 «Про попередження працівників у зв'язку з скороченням штату», погоджено Головою первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6, про що свідчить його підпис на листку погодження до наказу, в порядку ст. 42, ст. 49-2 КЗпП України, було затверджено відомість попередження працівників БДФ ДП «АМПУ» про звільнення (а.с. 73-74).

З наказом № 601 та відомістю попередження працівників було ознайомлено всіх працівників, посади яких скорочувались, про що свідчать їх підписи, окрім ОСОБА_3, який від підпису відмовився без поважної причини.

04.10.2017 року цінним листом з описом вкладення ОСОБА_3 було направлено попередження про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України та накази БДФ ДП «АМПУ» від 25.09.2017 року за № 601 «Про попередження працівників у зв'язку з скороченням штату» та від 21.08.2017 року за № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці» (а.с. 75-78).

з 21.08.2017 року по 04.09.2017 рік, ОСОБА_3 згідно наказу БДФ ДП «АМПУ» від 11.08.2017 року за № 212-к, а також з 04.09.2017 року по 27.12.2017 рік перебував на лікарняному за загальним захворюванням, що підтверджується відповідними копіями листків непрацездатності (а.с. 78-87).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що в перший робочий день після лікарняного ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитися з наказами від 25.09.2017 року за № 601«Про попередження працівників у зв'язку з скороченням штату» та від 21.08.2017 року за № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці», на що останній відмовився, та про що було складено відповідні Акти від 27.12.2017 року про відмову ознайомлення і підпису наказу від 25.09.2017 року за № 601 та наказу від 21.08.2017 року за № 521, в присутності та за підписом свідків (а.с. 68-69).

09.02.2018 року виконуючим обов'язки начальника філії було надано Подання за № 2541 Голові первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6 про отримання згоди на звільнення працівника - начальника загону охорони ОСОБА_3, у зв'язку зі скороченням штату (а.с. 70).

21.02.2018 року за № 347 ОСОБА_3 було надано повідомлення щодо проведення засідання первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту 22 лютого 2018 року об 12:00 год., від отримання якого останній відмовився, про що було складено відповідний Акт від 22.02.2018 року в присутності та за підписами свідків (а.с. 94-95).

Крім того, 22.02.2018 року позивачу було надано пропозицію про працевлаштування для розгляду запропонованих вакантних посад ДП «АМПУ», від отримання якої останній також відмовився, про що було складено відповідний Акт від 22.02.2018 року в присутності та за підписами свідків (а.с. 92-93).

На засідання профспілки, що було призначено на 22.02.2018 рік об 12:00 год. ОСОБА_3 не з'явився, надав заяву до канцелярії БДФ ДП «АМПУ» про перенесення засідання профспілки для належної підготовки до нього (а.с. 96).

Відповідно до повідомлень т.в.о. начальника БДФ ДП «АМПУ», ОСОБА_3 повторно запрошувався 26 лютого 2018 року о 09:00 год. та 27.02.2018 року о 12:00 год. на засідання профспілки, на які також не з'явився.

27.02.2018 року на засіданні первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4, повноваження якого підтверджуються відповідною довіреністю ННВ № 160546, було надано пропозицію про працевлаштування для розгляду запропонованих вакантних посад ДП «АМПУ», від отримання якої останній відмовився, про що було складено відповідний Акт від 27.02.2018 року в присутності та за підписом свідків (а.с. 101-102).

Як вбачається з виписки із протоколу № 81 спільного засідання профкому первинної профспілкової організації, 27.02.2018 року на засіданні первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту, в присутності представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, було розглянуто питання щодо звільнення начальника загону охорони служби морської безпеки ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. За результатами розгляду даного питання було надано згоду на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 103-104).

26.03.2018 року ОСОБА_3 повторно було надано пропозицію про працевлаштування для розгляду запропонованих вакантних посад ДП «АМПУ», від отримання якої останній відмовився, про що було складено відповідний Акт від 26.03.2018 року в присутності та за підписом свідків (а.с. 105-112).

Наказом № 79-к від 26.03.2018 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника загону охорони, служби морської безпеки, у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом в.о. начальника БДФ ДП «АМПУ» від 26.03.2018 року № 122 «Про внесення змін до штатного розпису», було скорочено та виведено зі штатного розпису БДФ ДП «АМПУ» посаду начальника загону охорони служби морської безпеки (а.с. 113).

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно з положеннями статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п.п.15,19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 9, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Доводи апелянта про те, що районний суд при винесені рішення не врахував положення Конвенції МОП № 158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», КЗпП, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» є не обґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Посилання апелянта на те, що пропозиції від відповідача про працевлаштування надходили не протягом двох місяців з дня попередження про звільнення, а з порушеннями в останні дні строку, а також посилання на те, що відповідач всупереч ст. 49-2 КЗпП не попередив вивільнюваних працівників за два місяці до такого вивільнення є безпідставними, не ґрунтуються на законі та не відповідають дійсним обставинам справи. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач відмовляючись від ознайомлення із наказом та його підпису, ухиляючись від участі засіданні первинної профспілкової організації, свідомо вчиняв дії, які спричинили затягування процесу вивільнення працівників.

Відмовляючи у задовольнні позовних вимог ОСОБА_3, районний суд вірно прийшов до висновку, що позивачем не доведено, що при звільнені було порушено його трудові права, його вимоги не обґрунтовані, а доводи, на які він посилається, не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на законі та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

З цим висновком погоджується і апеляційний суд.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись: ст. ст. 368, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового ріш ення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк