Номер провадження: 22-ц/785/5960/18
Номер справи місцевого суду: 500/7258/13-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року про видачу дублікату виконавчого листа в цивільній справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2018 року КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №500/7258/13-ц, мотивуючи тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 січня 2014 р., рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13 грудня 2013 року скасоване, та ухвалене нове рішення про задоволення позовних вимог комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення в розмірі 7098,15 грн., за обслуговування внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення в розмірі 111,37 грн., судового збору в розмірі 229,40 грн. за подання позову до суду першої інстанції та судового збору в розмірі 114,70 грн. за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили. Крім того, 23 квітня 2015 р. вказаний виконавчий лист було предявлено заявником для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, однак в 2016 році внаслідок зміни підпорядкованості ВДВС Ізмаїльського МРУЮ змінило свою назву на Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області (а.с. 86).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року по цивільній справі №500/7258/13-ц заяву КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» було задоволено та строк для звернення до суду з заявою по видачу дублікату виконавчого листа визнано таким, що дотримано та видано Підприємству дублікат виконавчого листа по цивільній справі №500/7258/13-ц за рішенням апеляційного суду від 30 січня 2014 року по цивільній справі за позовом комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення в розмірі 7098 грн 15 коп., за обслуговування внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення в розмірі 111 грн 37 коп., судового збору в розмірі 229 грн 40 коп. за подання позову до суду першої інстанції та судового збору в розмірі 114 грн 70 коп. за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. (а.с.90).

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою 06 червня 2018 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з порушенням процесуального права, оскільки суд першої інстанції помилково прийшов до висновку та помилково видав виконавчий лист після пропуску строку на його примусове виконання. Зокрема, за доводами апелянта, цей строк розпочався з 31 січня 2014 року і закінчився 31 січня 2017 року. Водночас, апелянт зазначає, що суд першої інстанції без перевірки підстав для видачі дублікату та без доказів підтвердження поважності пропуску строку лише на підставі однієї заяви сторони поновив строк та видав дублікат виконавчого листа. В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що суд поза увагою залишив факт того, що позивач у 2017 році звертався до Ізмаїльського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу та судовим наказом вже було стягнуто на користь заявника заборгованість за всі минулі роки у розмірі 17 192, 87 грн. Цей наказ апелянтом було оскаржено та його скасовано (а.с.100).

30.07.2018 року до суду апеляційної інстанції від КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зокрема, сторона заявника вважає, що доводи апелянта про видачу дублікату виконавчого листа начебто після пропуску строку встановленого Законом для виконання судового рішення спростовуються матеріалами, долученими до заяви КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» за вих. № 591 від 12.04.2018 року про видачу дубліката виконавчого листа, що міститься в матеріалах справи та було досліджено судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали. Заявник вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін (а.с. 112-113).

В судовому засіданні апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник заявника проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та мотивуючи своє судове рішення суд першої інстанції послався на положення п.п. 17-17.4 Перехідних положень ЦПК України та в процесі судового розгляду дійшов до висновку, що заява КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про видачу дублікату виконавчого листа підлягає задоволенню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 28.10.2013 року КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 (а.с. 1). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2013 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 36). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 30.01.2014 року апеляційну скаргу КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» було задоволено частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2013 скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за період з липня 2009 року по вересень 2013 року включно за послуги централізованого опалення в сумі 7098,15 грн, за період з липня 2009 року по вересень 2013 року включно за обслуговування внутрішньо будинкових мереж опалення в сумі 111,37 грн, а також судовий збір в сумі 229,40 грн за подання позову, та в сумі 114,70 грн за подання апеляційної скарги (а.с. 55-58).

12.04.2018 року КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа в справі (а.с. 80). Свої вимоги заявник мотивував тим, що за рішенням суду апеляційної інстанції від 13.12.2013 року був виданий виконавчий лист, який 23.04.2015 року було предявлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції. В 2016 році, як пояснив заявник, внаслідок зміни підпорядкованості ВДВС Ізмаїльського МРУЮ змінили назву на Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеські області. 16.03.2018 року заявник звернувся до Ізмаїльського міськрайонного ВДВС із запитом щодо ходу виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі № 500/7258/13 віл 16.07.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь заявника (а.с. 80). На підтвердження своїх вимог заявник надав до суду копію заяви КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» від 23.04.2015 року до ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції, копію заяви КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеські області від 14.03.2018 року, та відповідь Ізмаїльського міськрайонного ВДВС від 29.03.2018 року (а.с. 83).

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до положень ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З врахуванням вище наведеного, зважаючи на встановлені обставини справи, дослідивши оскаржуване судове рішення колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала суду першої інстанції від 17 квітня 2018 року про видачу дублікату виконавчого листа містить: вступну частину, описову частину з зазначенням відомостей щодо явки сторін до судового засідання, в мотивувальній частині суд першої інстанції послався лише на положення п. 17.4. Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, після чого вказав, що перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку про задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа, та резолютивну частину. Належного обґрунтування чому саме суд першої інстанції дійшов саме до такого висновку, оскаржувана ухвала не містить. Окрім того апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обставини, на які посилався заявник, судом першої інстанції належним чином досліджені не були, матеріали виконавчого провадження, для перевірки обґрунтувань заявника, судом першої інстанції не витребувались, доказів щодо того, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання, в якому розглядалася заява КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» про видачу дублікату виконавчого листа,матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вище неведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а за перевіреними матеріалами та обставинами справи колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права при розгляді заяви про видачу дублікату виконавчого листа, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасовує з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року про видачу дублікату виконавчого листа скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2018 року.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

18.10.2018 року м. Одеса