Справа № 2-П-541/2006р
Провадження №22-ц/4812/86/18 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31жовтня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Березнігуватського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року, постановлену під головуванням судді - Лусти С.А., в приміщенні того ж суду по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції в Одеській області (надалі Лиманській відділ ДВС) - Залевської Катерини Костянтинівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами,

в с т а н о в и л а:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керувати транспортними засобами у виконавчому провадженні № 46509733, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-п-541/2006, виданого 9 вересня 2009 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своєї скарги, заявник зазначав, що у провадженні державного виконавця Лиманського відділу ДВС - Залевської К.К. перебуває виконавче провадження № 46509733 про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2006 року до повноліття доньки.

Посилаючись на те, що обмежуючи його у праві керування транспортними засобами, державний виконавець фактично позбавив основного законного джерела засобів для існування, оскільки заявник працює на посаді механіка та виконує функції слюсаря, а крім цього на його утриманні є дитина інвалід, яка потребує нагляду лікарів, ОСОБА_3, просив суд про задоволення своєї скарги.

Заперечуючи проти скарги, державний виконавець зазначала, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, а винесена постанова не порушує його прав, оскільки не направлена для виконання до відповідних органів.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування фактичних обставин справи, не сприяння повному та обєктивному розгляду справи, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його скаргу задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну, старший державний виконавець Лиманського відділу ДВС просила залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2006 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2006 року до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого 9 вересня 2009 року було видано виконавчий лист № 2-п541/2006 року (а.с.15, 30).

Постановою державного виконавця Комінтернівського районного управління юстиції Марчук О.В. від 13 лютого 2015 року було відкрито виконавче провадження № 46509733 за виконавчим листом № 2-П-541/2006 року, виданим Березнегуватським районним судом Миколаївської області 9 вересня 2009 року (а.с.31).

У звязку з невиконанням ОСОБА_3 рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, станом на 26 лютого 2018 року виникла заборгованість у розмірі 63 503,30 грн.

Постановою старшого державного виконавця Лиманського відділу ДВС Залевською К.К. тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві керування транспортними засобами до сплати ним заборгованості по аліментах (а.с.33).

Згідно частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Таким чином, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами він повинен довести в суді наявність хоча б однієї з вищенаведених підстав.

Як передбачає стаття 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду зі скаргою на постанову державного виконавця, ОСОБА_3 посилався на те, що встановлення такого обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, а саме: можливості займати посаду механіка-слюсаря, а також перебування на його утриманні дитини-інваліда, що є підставами для відмови у встановленні тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів на підтвердження його доводів.

За положеннями статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього (частини 1-3 ст. 367 ЦПК України).

Звертаючись з апеляційною скаргою, заявником надано свідоцтво про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, батьком якого є ОСОБА_3 Згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 року є дитиною-інвалідом до 18 років, на утримання якого виплачується державна допомога (а.с.65-66).

Відповідно до довідки про склад сімї та Акту обстеження матеріально-побутових умов сімї, заявник разом із сімєю проживає в АДРЕСА_1 (а.с.69-72).

Вказані докази з урахуванням положень ст. 367 ЦПК України підлягають прийняттю, оскільки стосуються обставин, що були предметом зясування у суді першої інстанції, та без яких неможливо обєктивно розглянути справу.

Отже, встановлене свідчить про перебування на утриманні у заявника дитини-інваліда, що є підставою для відмови у встановленні тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами, а тому постанова державного виконавця Лиманського відділу ДВС щодо тимчасового обмеження ОСОБА_3 є неправомірною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, ухвала суду на підставі п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції в Одеській області - Залевської Катерини Костянтинівни про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Лиманського районного управління юстиції в Одеській області - Залевської Катерини Костянтинівни про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві керувати транспортними засобами до сплати заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 46509733, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-п-541/2006, виданого 9 вересня 2009 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_9 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

П.П. Лисенко

Повний текст постанови складено 1 листопада 2018 року.