Номер провадження: 22-ц/785/1503/18
Номер справи місцевого суду: 504/631/16-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Першотравневої сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1, та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею за тією ж адресою.

ОСОБА_2 будучи спадкоємицею першої черги після померлої у визначений законом строк звернулася до державної нотаріальної контори Комінтернівського району Одеської області із заявою про прийняття спадщини, однак отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

За таких обставин, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку, що який розташований за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 частково суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01 січня 2002 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1, в якому вона проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті.

Зазначений спадковий будинок належав матері позивачки ОСОБА_3 яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_4.

ОСОБА_4 вказаний будинок належав на підставі договору купівлі продажу від 06 жовтня 1966 року та згідно довідки наданої Першотравневою сільською радою Лиманського району Одеської області в погосподарській книзі №17, особовий рахунок НОМЕР_1 батько позивачки ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_1 з 06 жовтня 1966 року до дня своєї смерті.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її рідна донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану згідно до якого дошлюбне прізвище ОСОБА_2 - «ОСОБА_2».

Окрім позивачки спадкоємцем першої черги був також рідний син померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_5 який разом з позивачкою 19 червня 2002 року звертався до Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги частково суд правильно виходив з того, що після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори окрім позивачки звертався також син померлої ОСОБА_5 та своїми діями фактично прийняв спадщину у вигляді 1/2 частини спірного житлового будинку, а отже вказана частина житлового будинку підлягає спадкуванню після ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1, суд обгрунтовано виходив з того, що позивачем не надано та судом не встановлено жодних допустимих доказів належності вказаної земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_3.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, а саме до 01.01.2004 року, та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на той час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад.

При викладених обставинах суд дійшов правильного висновку, що за життя ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, і це право підлягає успадкуванню в загальному порядку.

Так, відповідно до ст.ст.529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з`ясування судом спадкових правовідносин, порушення судом процесуальних прав позивача, неправильне визначення судом часток у спірному спадковому майні, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький