_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/695/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі - Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 21.04.1991 року в ОСОБА_3 подій м. Одеси, актовий запис № 558.

При цьому позивач посилається на те, що від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, останні декілька років між сторонами виникали сварки, непорозуміння, втрачені почуття любові, взаємодопомоги та підтримки, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, а тому примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

До підготовчого судового засідання позивачка ОСОБА_1 з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до підготовчого судового засідання з'явився, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 / до шлюбу «ОСОБА_1»/ 21.04.1991 року уклали шлюб, який зареєстрований в ОСОБА_3 подій м. Одеси, актовий запис № 558, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.04.1991 року /а.с. 8/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із свідоцтва про народження від 19.02.2008 року серія НОМЕР_2 батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.7/.

Позивачка суду пояснила, що між сторонами виникали сварки, непорозуміння у зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення господарства, втрачені почуття взаємодопомоги та підтримки, збереження сім'ї неможливо, що підтвердив у судовому засіданні відповідач.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 2015року, спільного господарства сторони не ведуть, спор щодо поділу спільного майна відсутній.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

За таких обставин, з урахуванням того факту, що відповідач позовні вимоги визнає, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.12, 13, 19,200, 259, 263-265, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21.04.1991 року в ОСОБА_3 подій м.Одеси, актовий запис № 558, які від шлюбу мають двох дітей -- розірвати.

Після розірвання позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1»

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гниличенко М. В.