Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 405/59/16-ц Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.>
№ провадження 22-ц/781/186/18 Доповідач Письменний> О.> А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.01.2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Єгорової С.М., Дуковського О.Л.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда у складі судді Іванової Л.А. від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 було подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначала, що згідно отриманого нею листа від 04.04.2016 року за № 44101/52, їй стало відомо про те, що відповідач має намір у 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги продати предмет іпотеки, а саме АДРЕСА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 82,6 кв.м., уклавши договір купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством, кредитним договором та договором іпотеки. Також у цьому листі банк безпідставно та протиправно вимагав звільнити належне їй нерухоме майно. Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову об'єктивно ускладнить або унеможливити повернення сторін у первісний стан і призведе до істотного порушення її майнових прав та її малолітнього сина, просила заборонити публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» вчиняти будь-які дії направленні на звернення стягнення на предмет іпотеки, зміну права власності об'єкта предмета іпотеки, купівлі-продажу предмета іпотеки, а також заборонити відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради вчиняти дії пов'язані з реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме на АДРЕСА_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 82,6 кв.м.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2017 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування посилаючись на те, що застосований судом вид забезпечення позову не відповідає заявленим вимогам.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які заперечили проти апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції на час вирішення клопотання) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст.152 ЦПК України (в редакції на час вирішення клопотання), види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є умови кредитного договору № 5831392 від 08 листопада 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк». Встановлено також, що з метою забезпечення виконання за кредитним договором, між сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира № 1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 82,6 кв.м. /а.с.16-31/.

Позовних вимог щодо чинності умов іпотечного договору позивач перед судом не ставила.

Аналізуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову мав пересвідчитися, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову має пряме відношення до предмета спору.

Проте, суд не перевіривши вказані обставини, які мають значення для вирішення питання, застосував забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка не є предметом даного спору.

Таким чином, суд при забезпеченні позову вийшов за межі спору, що розглядається і застосував арешт щодо майна, яке не є предметом даного спору.

Оскільки, обраний вид забезпечення позову не відповідає заявленим позовним вимогам про визнання кредитного договору недійсним, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Постанова виготовлена 19 січня 2018 року.

Головуючий:

Судді: