Ухвала

23 листопада2018 року

м. Київ

провадження №61-14301ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2018 року, та постанову апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року у справі №127/18496/17 за позовом ОСОБА_1 до директора Департаменту архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним будівельного паспорта, припинення самоправства, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії, відшкодування матеріально і моральної шкоди, та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 серпня 2006 року у справі №2-2548/06 за позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2018 року, постанову апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року у справі №127/18496/17 та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 серпня 2006 року у справі №2-2548/06.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2018 року дана касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме: оскільки заявником в одній касаційній скарзі оскаржуються судові рішення, ухвалені в різних цивільних справах, що суперечить та не відповідає нормам Цивільного процесуального кодексу України, якими не передбачено можливості оскарження судових рішень за різними цивільними справами в одному касаційному провадженні, заявнику пропонувалось уточнити касаційну скаргу, зазначивши, які саме рішення оскаржуються, сформулювати прохальну частину відносно оскаржуваних судових рішень, з урахуванням положень статті 409 ЦПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції та, відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України зазначити у касаційній скарзі в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Вказувалось на необхідність направлення на адресу суду підписаної заявником уточненої касаційної скарги з доданими до неї матеріалами у кількості примірників, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявнику до касаційної скарги необхідно було додати документи, що підтверджують сплату судового збору у визначеному законом розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

На виконання вимог вказаної ухвали про усунення недоліків, ОСОБА_1, направила до суду заяву, у якій посилається на наявність пов'язаних між стобою цивільних справ №127/12739/17 та №127/18496/17, просить скасувати рішення судів Вінницького міського суду Вінницької області та постанову апеляційного суду Вінницької області у цих справах, не зазначаючи, які саме рішення нею оскаржуються та у якій саме цивільній справі в контексті поданої касаційної скарги, з урахуванням викладених в ухвалі суду касаційної інстанції про усунення недоліків вказівок про неможливість поєднання в одній касаційній скарзі вимог щодо скасування судових рішень, ухвалених в різних справах.

Зі змісту заяви неможливо встановити, які саме судові рішення оскаржуються, а викладені у ній вимоги стосуються суті позовних вимог, як у справі щодо визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, так і у справі про визнання недійсним будівельного паспорта, припинення самоправства, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії, відшкодування матеріально і моральної шкоди.

У зазначеній заяві також просить звільнити її від сплати судового збору у зв'язку з хворобою та подала на підтвердження цього копії медичної документації.

Крім того, посилаючись на хворобу та відсутність коштів посилається на відсутність у неї можливості подати копії касаційної скарги і документів, що до неї додаються у кількості примірників, відповідно до числа осіб, які беруть участь у справі.

Надаючи оцінку мотивам клопотання про звільнення від сплати судового збору та доданих до неї документів (копії медичної документації), суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які за приписами статті 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги по сплаті судового збору та звільняються від сплати таких витрат за законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Зі змісту поданої заявником касаційної скарги та доданих до неї документів не вбачається, що предметом розгляду є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав ОСОБА_1, або відшкодування шкоди, завданої її здоров'ю.

Також ОСОБА_1 не додала документів, які б давали підстави віднести її кола осіб, визначених пунтктом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Додана до заяви медична документація не підтверджує матеріальний стан ОСОБА_1 та неспроможність її сплатити визначений законом судовий збір, зокрема не підтверджують тих обставин, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання даної касаційної скарги, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік.

Будь-яких документів на підтвердження незадовільного матеріального стану ОСОБА_1, які б реально підтверджували неспроможність сплатити судовий збір до заяви не додано. Додана до заяви медична документація підтверджує наявність хвороби та вжиття заходів щодо її лікування, а не матеріальне становище цієї особи, на підставі якої можна б було дійти висновку про перевищення розміру судового збору, які підлягає сплаті, 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік.

У зв'язку з наведеним, правові підстави для задоволення заяви

ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Таким чином, заявник не усунула вказані судом недоліки касаційної скарги щодо її змісту і форми, вимоги щодо оскаржуваних нею рішень не уточнила, виправлену касаційну скаргу, з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції, разом з її копіями та копіями усіх матеріалів, що до неї додаються у кількості примірників відповідно до числа осіб, які беруть участь у справі до суду не направила. Судовий збір у визначеному законом розмірі не сплатила, документів, які могли б бути підставою для її звільнення від оплати вказаних витрат не подала, що є підставою, відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України для повернення касаційної скарги.

Повертаючи касаційну скаргу, суд вважає за доцільне роз'яснити заявнику, що її повернення не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 квітня 2018 року, та постанову апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2018 року у справі №127/18496/17 за позовом ОСОБА_1 до директора Департаменту архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним будівельного паспорта, припинення самоправства, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити дії, відшкодування матеріально і моральної шкоди, та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 15 серпня 2006 року у справі №2-2548/06 за позовом ОСОБА_5 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька