АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1474/18Головуючий по 1 інстанції - Степченко Ю.М.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа: Вознесенська сільська рада Золотоніського району Черкаської області про припинення часткової власності та виділ в натурі земельних ділянок, -

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року позов задоволено.

Ухвалено припинити право спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Виділено в натурі ОСОБА_6 1/3 частину земельної ділянки площею 2.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а саме земельну ділянку площею 0.7359 га, взявши за основу акт розподілу земельної ділянки, виготовлений ПП «Землемір».

Виділено в натурі ОСОБА_7 1/3 частину земельної ділянки площею 2.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а саме земельну ділянку площею 0ю7358 га, взявши за основу акт розподілу земельної ділянки, виготовлений ПП «Землемір».

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

Виділено в натурі ОСОБА_6 1/3 частину земельної ділянки площею 2.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а саме земельну ділянку площею 0.7359 га, взявши за основу акт розподілу земельної ділянки, виготовлений ПП «Землемір».

Виділено в натурі ОСОБА_8 1/3 частину земельної ділянки площею 2.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а саме земельну ділянку площею 0.7359 га, взявши за основу акт розподілу земельної ділянки, виготовлений ПП «Землемір».

18 квітня 2018 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення по справі, якій просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким виділити в натурі ОСОБА_5 1/3 частину земельної ділянки площею 2,2076 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а саме земельну ділянку площею 0.7359 га, взявши за основу акт розподілу земельної ділянки ПП «Землемір» та виділити в натурі ОСОБА_5 1/3 частину земельної ділянки площею 0.2076 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, а саме земельну ділянку площею 0.7359 га, взявши за основу акт розподілу земельної ділянки ПП «Землемір».

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив із того, що всі позовні вимоги позивачів, які містилися у позовній заяві було задоволено, а вимоги, на які вказує ОСОБА_5 не були предметом розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити додаткове рішення суду.

В мотивування апеляційної скарги вказує, що постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції мав виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2015 року визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,21 га, що отримана в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, яку той отримав після смерті своєї дружини ОСОБА_10, та 1/3 частини земельної ділянки площею 2,21 га, що в порядку спадкування отримана після смерті ОСОБА_9, яку той отримав після смерті своєї матері ОСОБА_11; визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,21 га, що отримана в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, яку той отримав після смерті своєї дружини ОСОБА_10, та 1/3 частини земельної ділянки площею 2,21 га, що в порядку спадкування отримана після смерті ОСОБА_9, яку той отримав після смерті своєї матері ОСОБА_11; визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,21 га, що отримана в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, яку той отримав після смерті своєї дружини ОСОБА_10, та 1/3 частини земельної ділянки площею 2,21 га, що в порядку спадкування отримана після смерті ОСОБА_9, яку той отримав після смерті своєї матері ОСОБА_11

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначали про те, що ОСОБА_5 відмовляється погоджувати межі земельних ділянок, що унеможливлює реалізацію права власності останніх на належні їм земельні ділянки та фактичне користування ними. Тому з метою захисту своїх прав на вільне користування та розпорядження своїми земельними ділянками, а також з метою виділення їх в натурі, звернулися до суду з даним позовом, який рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року і було задоволено в повному обсязі.

Однак, як зазначає ОСОБА_5 у поданій до суду заяві про ухвалення додаткового рішення, суд припиняючи право спільної часткової власності на земельні ділянки та виділяючи їх в натурі, не ухвалив рішення щодо нього, як одного із співвласників.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 3 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 88 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

З огляду на викладені норми чинного законодавства, оскільки судом було припинено право часткової власності на земельні ділянки та виділено двом власникам із трьох їх частку в натурі, колегія суддів приходить до висновку про неповноту судового рішення, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою одного із співвласників майна.

Необхідно дійти до висновку, що припиняючи право спільної часткової власності на земельні ділянки та виділяючи їх в натурі, суд повинен був зазначати частки земельних ділянок, які виділяються кожному із співвласників, а не лише позивачам у справі.

При цьому, слід враховувати ту обставину, що з приводу як припинення права спільної часткової власності, так і виділення в натурі земельних ділянок, сторонами надавалися покази і пояснення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення заяви ОСОБА_5, згідно вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2018 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення заяви ОСОБА_5, згідно вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2018 року.

Судді: