Справа № 646/735/17
№пров.2/646/122/2018
31.01.18 року Червонозаводськйи районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Теслікової І.І.,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду ОСОБА_3, в якому просила суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, 01.10.2013 року та ОСОБА_5, 06.08.2006 року разом з нею за адресою: м.Харків, вул.Машиністів, 31, а також визначити порядок участі відповідача ОСОБА_3 батька неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в їх вихованні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11.06.2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.05.2015 року розірвано, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, 01.10.2013 року та ОСОБА_5, 06.08.2006 року, які на даний час проживають разом з нею, однак в добровільному порядку між нею та відповідачем згоди щодо проживання дітей не досягнуто, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.02.2017 року відкрито провадження та призначене попереднє судове засідання.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.03.2017 року за результатами попереднього судового засідання цивільну справу призначено до розгляду.
Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи, цивільна справа № 646/735/17 надійшла до провадження судді Тесліковій І.І. та ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.10.2017 року прийнята до свого провадження.
Ухвалою суду від 31.01.2018 року за заявою представника позивача позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення порядку участі батька у вихованні дітей залишено без розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини підтримав в повному обсязі, а також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи у призначене судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, додав письмовий висновок про доцільність визначення місця проживання дітей з матірю.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення.
Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача частково, з наступних підстав.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який відповідно до рішення Червонозаводського районного суду від 12.05.2015 року розірваний.
Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, 01.10.2013 року та доньку ОСОБА_5 , 06.08.2006 року.
Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надало суду висновок від 04.08.2017 року про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей з матірю ОСОБА_2.
З вищезазначеного висновку вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4, 01.10.2013 року та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають разом з матірю, ОСОБА_2, за адресою: м. Харків, пров. Громадянський, буд. № 12, де 37/100 часток домоволодіння належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2015.
Згідно з інформацією адміністрації Харківського ліцею № 107 від 03.05.2017, де навчається ОСОБА_5 з 01.09.2016, вихованням дитини займається мати, ОСОБА_2, яка спілкується з вчителями цодо навчання дочки, цікавиться її успіхами, регулярно відвідує батьківські (бори, забезпечує усім необхідним для навчання та розвитку, оплачує жскурсії, відвідування музеїв та кінотеатрів. Батько дитини, ОСОБА_3, протягом 2016-2017 навчального року батьківські збори не відвідував, не спілкувався з класним керівником. Інформації про шілкування батька з дитиною поза межами закладу ліцей не володіє.
Відповідно до інформації Дошкільного навчального закладу № 237 від 22.02.2017, малолітній ОСОБА_4 відвідує заклад з 10.06.2016. За вказаний період мати, ОСОБА_2, приводить та забирає сина з дитсадка, приймає активну участь у створенні належних умов для навчання виховання сина в закладі, відвідує батьківські збори, своєчасно сплачує харчування дитини. Дитина доглянута, охайна. Батько дитини за вказаний час до закладу не зявлявся.
Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з вимогами ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Частиною 1 ст.150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини
Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до статті 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.
Згідно з правовою позицією, висловленою у Постанові пленуму ВСУ від 14.12.2016р.у справі № 6-2445цс16 за результатами перегляду рішень в порядку пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей ОСОБА_4, 01.10.2013 року та ОСОБА_5 , 06.08.2006 року з їх матірю ОСОБА_2.
Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 51 Конституції України, п.6 Декларації прав дитини, ст..3, 18 Конвенції про права дитини, ст..ст.3, 141, ч.1 ст.150, ст..153, 160, 161, 162 СК України, 7, 10, 76, 133, 244-245,280 ЦПК, суд,-
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, 01.10.2013 року та ОСОБА_5, 06.08.2006 року разом матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: м.Харків, вул.Машиністів, 31.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 20, 00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області.

Повний текст рішення складено 31.01.2018 року.

Суддя І.І. Теслікова