РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря Ровенської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року до суду надійшла позовна заява позивача, у якій вона просить судвизнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що останні більше року не проживають за вказаною адресою, не користуються квартирою, не сплачують комунальні послуги, не беруть участі в утриманні квартири, чим право позивача як власника порушується.

В судове засідання позивач не зявилася, надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви, в яких не заперечують проти задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власністю позивач є власницею квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з акту про не проживання від 09.11.2017 року, складеного мешканцями будинку № 4 по пр. Маяковського в м. Запоріжжя, відповідач ОСОБА_3 не мешкає за зазначеною адресою з 2016 року, відповідач ОСОБА_2 не мешкає за зазначеною адресою з 2015 року.

Оскільки протягом більш ніж один рік відповідачі не проживають у зазначеній квартирі, але самостійно не знялися з реєстраційного обліку, зазначене порушує права позивача, як власника квартири, та є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним приміщенням.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

У відповідності з приписами частини 2 статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачами, вони підлягають задоволенню.

Як встановлено судом, відповідачі у добровільному порядку не знялися з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користуються без поважних причин протягом тривалого часу, не беруть участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача.

Разом з цим позовні вимоги, щодо примусового зняття з реєстраційного обліку відповідачів за вказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), таким чином зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації за місцем проживання, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою № 75 в будинку № 4 по пр. Маяковського м. Запоріжжя.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Ю.В.Геєць