АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1011/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції : Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача : ПрокопчукН.О.

суддів: Семенюк Т.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Кредитної спілки «КС Володар» про визнання окремої частини договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів. Зазначав, що Кредитна спілка «КС Володар», членом якої він є, укладає окремі депозитні договори на умовах повернення депозитного вкладу із застосуванням стабілізаційного коефіцієнту (з прив'язкою до курсу долара чи євро). Зокрема, на таких умовах був укладений договір з відповідачкою, що порушує принцип рівноправності членів спілки та його права, оскільки йому Кредитною спілкою відмовлено у підвищенні відсоткової ставки за укладеним з ним депозитним договором, з посиланням на складну економічну ситуацію в країні та складне фінансове становище кредитної спілки у зв'язку зі значним підвищенням курсу валют (оскільки велику кількість депозитних внесків необхідно повертати з урахуванням стабілізаційного коефіцієнту), скороченням кредитування, зростанням простроченої заборгованості, великою кількістю звернень про повернення депозитних вкладів. Вважав, що умови про застосування стабілізаційного коефіцієнту є несправедливими та такими, що не відповідають вимогам статуту Кредитної спілки «КС Володар» та законодавству України.

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати недійсним пункт 2.1.4. Примірного договору по залученню внесків (вкладів) членів Кредитної спілки «КС Володар» на депозитні рахунки із застосуванням стабілізаційного коефіцієнту, затвердженого Протоколом Спостережної ради Кредитної спілки «КС Володар» № 345 від 03 березня 2014 року. Також, позивач просив визнати недійсним пункт 2.1.4. Договору № ДВ-130.7 «Стандарт плюс» по залученню внеску (вкладу) члена КС на депозитний рахунок від 21.01.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 та Кредитною спілкою «КС Володар».

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року даний позов задоволено. Визнано недійсним пункт 2.1.4. Примірного договору по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки «КС Володар» на депозитні рахунки із застосуванням стабілізаційного коефіцієнту, затвердженого Протоколом Спостережної ради Кредитного спілки «КС Володар» № 345 від 03 березня 2014 року.

Визнано недійсним пункт 2.1.4. Договору № ДВ-130.7 «Стандарт плюс» по залученню внеску (вкладу) члена КС на депозитний рахунок від 21.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та Кредитною спілкою «КС Володар».

Стягнуто частково в рівних долях з ОСОБА_3 та Кредитної спілки «КС Володар» на користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, недоведеність позовних вимог та обставин, які суд вважав встановленими, помилковість висновків суду, недоречність посилання на правову позицію ВСУ у справі №№ 6-80цс13, 6-80цс12, які висловлені з приводу кредитних правовідносин і стосуються плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення. Зазначає, що позивач не довів, а суд не встановив, що укладений нею депозитний договір порушує його права та інтереси і не відповідає вимогам закону, вважає, що при укладенні оспорюваних правочинів були дотримані усі вимоги ст.. 203 ЦПК України, а тому відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XIIПрикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

До суду апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про дату і час проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. З огляду на положення ч.6 ст. 128, ч. 2 ст.372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення сторін належним, а їх неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись з даним позовом, позивач зазначав, що умови укладеного з позивачкою договору щодо застосування «стабілізаційного коефіцієнту» є несправедливим по відношенню до інших вкладників, порушують їх права, а відтак їх слід визнати недійсними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що в пункті 2.1.4. Примірного договору по залученню внесків (вкладів) членів Кредитної спілки «КС Володар» на депозитні рахунки із застосуванням стабілізаційного коефіцієнту, затвердженого протоколом Спостережної ради Кредитної спілки «КС Володар» № 345 від 03 березня 2014 року, а також в пункті 2.1.4. Договору «Стандарт плюс» по залученню внеску (вкладу) члена КС на депозитний рахунок від 21.01.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та Кредитною спілкою «КС Володар», сума вкладу, яка підлягає поверненню, визначена не у вигляді фінансового активу, вираженого у конкретному грошовому вигляді, а за формулою зі змінними величинами, то такі умови суперечать пункту 6 частини першої статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Суд вважав, що правовий статус Кредитної спілку як неприбуткової організації, члени якої мають рівні права, в тому числі на отримання прибутку у вигляді відсотків за користування кредитною спілкою грошовими коштами, разом з тлумаченням положень цивільного законодавства відносно принципів справедливості та добросовісності дають підстави вважати положення щодо стабілізаційного коефіцієнту такими, що є несправедливими та порушують принцип добросовісності, а відтак є недійсними.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може, оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального і процесуального права, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є відповідно до положень ст.. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справ та обов'язків.

Положеннями ст.ст. 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Зміст правочину становить собою сукупність умов, які направлені на досягнення відповідного та очікуваного для всіх сторін правочину правового ефекту у спосіб, який би не суперечив законодавству. Під змістом правочину, умови якого не суперечать законодавству, слід розуміти умови договору про його предмет і мету.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 21 січня 2014 року між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «КС Володар» укладено Договір Стандарт плюс» по залученню внеску (вкладу) члена КС на депозитний рахунок, у відповідності до п. 1.1. якого відповідач здійснила внесок у розмірі 166 800 гривень 00 копійок.

Пунктом 2.1.4. Договору встановлено, що внесок за даним Договором повертається із застосуванням «стабілізаційного коефіцієнту» (Kst), який визначається наступним чином: Kst=K2/K1, де K2- курс долара США (згідно офіційної інформації про середній курс продажу долара США на сайті www.finance.ua) на дату нарахування відсотків, K1 - курс долара США (згідно офіційної інформації про середній курс продажу долара США на сайті www.finance.ua) на дату укладання даного Договору.

Стабілізаційний коефіцієнт при поверненні внеску застосовується лише в тому випадку, якщо його значення більше одиниці. У випадку, якщо значення стабілізаційного коефіцієнту менше або дорівнює одиниці, стабілізаційний коефіцієнт не застосовується. Сума внеску члена Кредитної спілки, який підлягає поверненню, визначається наступним чином S1 = Sx Kst, Kst > 1, де S1 - сума внеску члена Кредитної спілки, яка підлягає поверненню, S - сума внеску члена Кредитної спілки в гривнях, фактично внесеного згідно п.1.1. цього договору, Kst - стабілізаційний коефіцієнт.

Різниця між розміром зробленого членом Кредитної спілки внеску та розміром внеску на момент його повернення Кредитною спілкою покривається Кредитною спілкою за рахунок перерахунку відсотків на зроблений членом Кредитної спілки за даним Договором внесок.

Через рік після укладення вищезазначеного договору між ОСОБА_3, та кредитною спілкою «КС Володар», а саме 04 лютого 2015 року між позивачем та Кредитною спілкою «КС Володар» було укладено Договір № ДВ-1790.3. «До запитання» по залученню внеску (вкладу) члена КС на депозитний рахунок, у відповідності до п. 1.1. якого позивач здійснив внесок у розмірі 703 гривні 84 копійки.

Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що на внесений членом Кредитної спілки внесок щорічно нараховується 3% річних.

Отже, позивачем та відповідачкою укладені з Кредитною спілкою «КС Володар» різні за змістом і умовами договору. Укладений безпосередньо позивачем договір з Кредитною спілкою «КС Володар» не пов'язаний ніяким чином з договором, укладеним між відповідачами.

23 березня 2016 року позивач звернувся до Кредитної спілки «КС Володар» із заявою про надання інформації щодо можливості отримання ним відсотків за Договором та суми вкладу.

У відповідь на цю заяву Кредитна спілка листом вих. № 05/04/16 повідомила про те, що з огляду на складну економічну ситуацію, нестабільність функціонування банківської системи, коливання курсу валют, значне навантаження та кількість звернень членів Кредитної спілки з приводу повернення внесків, Кредитна спілка наразі не маж можливості здійснювати повернення внесків (вкладів) та виплату процентів в повному обсязі у сумах та у строки, які визначені договором.

Проте, невиплата відсотків за вкладом позивачу не дає підстав для визнання недійсними укладених Кредитною спілкою з іншими вкладниками та на інших умова договорів.

Оскільки позивачем не доведено, а районним судом не встановлено обставин, з якими закон пов'язує недійсність оспорюваного договору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року скасувати. Прийняти постанову наступного змісту: У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Кредитної спілки «КС Володар» про визнання окремої частини договору недійсним - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту в касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови виготовлений 18.01.2018.