Справа № 303/3976/18 2/303/1803/18 ряд. стат. звіту - 38
РІШЕННЯ Іменем України
30 жовтня 2018 року м.Мукачево Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Монич В.О. секретар судового засідання Лаврів Е.І. Справа №303/3976/18 розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Центр надання адміністратвиних послуг Мукачівської районної державної адміністрації про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом ,-
в с т а н о в и в :
Позивач - ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, треті особи: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Центр надання адміністратвиних послуг Мукачівської районної державної адміністрації про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 листопада 2015 року у віці 55 років помер його дядько ОСОБА_1, останнє місце проживання та реєстрації якого було: с.Іванівці, вул.Миру, буд.№52, Мукачівського району, Закарпатської області. Так, вищевказаний будинок був збудований його дідусем ОСОБА_4, який помер 10 вересня 1993 року, спадкоємцями якого були: дружина померлого дідуся - ОСОБА_5, яка померла 20 лютого 2009 року та два сини ОСОБА_6 (батько позивача), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 (дядько позивача), який помер 21 листопада 2015 року. Зазначає, що ОСОБА_1 у шлюбі не перебував і дітей у нього не було. Таким чином, його дядько - ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що прийняв у спадщину будинок № 52 по вул.Миру в с.Іванівці, збудований ОСОБА_4 в силу ч.2 ст. 1268 ЦК України, як особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, після смерті дядька ОСОБА_1, відкрилась спадщина, в тому числі на вищевказане домоволодіння, яке відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 07 вересня 2017 року Мукачівським районним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ТОВ Зодчій і К складається з житлового будинку (літера А), літня кухня (літера Б), сараїв (літери В, Г, Д), вбиральня (літера З), навіс (літера Ж), ворота (N1), огорожа (N2, N3), колодязь (літера К). рік побудови 1986. у даному будинку, крім дідуся позивача (ОСОБА_6В.), бабусі позивача (ОСОБА_5А.), батька позивача (ОСОБА_6Ю.), дядька позивача (ОСОБА_1Ю.), які померли, ніхто більше не проживав, дітей та дружини в останнього не залишилося, у зв'язку з чим ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем третьої черги, який міг прийняти спадщину за дядьком. Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17 січня 2018 року позивачу ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини за дядьком (ОСОБА_1, який помер 21 листопада 2015 року) строком три місяці. У свою чергу з метою прийняття спадщини 12 квітня 2018 року він (ОСОБА_1Ю.) звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного округу ОСОБА_3 Із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті дядька, ОСОБА_1, однак постановою приватного нотаріуса, у видачі Свідоцтва йому було відмовлено, оскільки не надав правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок. Надати документ, що посвідчує право власності спадкодавця на домоволодіння не є можливим, оскільки дідусь позивача - ОСОБА_4 за життя, маючи у фактичному користуванні та володінні об'єкт нерухомості, маючи право на оформлення право власності та отримання свідоцтва про право власності на вищевказане домоволодіння, правовстановлюючих документів не оформив, та право не зареєстрував. Тому на підставі вищенаведеного він (ОСОБА_1Ю.) звертається до суду та просить визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: с.Іванівці, вул.Миру, буд.№52, Мукачівського району Закарпатської області (з усіма належним до нього господарськими спорудами та будівлями) в порядку спадкування за законом за дядьком ОСОБА_1, який помер 21 листопада 205 року. Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Представник позивача - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - представник Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, від в.о. сільського голови ОСОБА_7 надійшов лист, в якому просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Третя особа - представник центру надання адміністративних послуг Мукачівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, від голови державної адміністрації ОСОБА_8 надійшло клопотання, якому просить розглянути справу без участі представника за наявними матеріалами у справі на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження ОСОБА_8 ІV-ФМ №254503 виданого виконкомом Бобовищанської сільської ради народних депутатів Мукачівського району від 04 листопада 1992 року, ОСОБА_1 народився 21 жовтня 1992 року, в сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с.10). ОСОБА_6 помер 18 листопада 2010 року у віці 45 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_10 1-ФМ №112625 виданого виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 19 листопада 2010 року (а.с.15). У свою чергу ОСОБА_1 народився 02 липня 1960 року у родині ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчить копія Свідоцтва про народження ОСОБА_8 І-УР №559151 виданого виконкомом Івановецької сільської ради депутатів трудящих від 17 липня 1960 року (а.с.11). ОСОБА_1 помер 21 листопада 2015 року у віці 55 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_10 І-ФМ №201305 виданого виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.12). ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 10 вересня 1993 року у віці 69 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_10 І-ФМ №232915 виданого повторно виконавчим комітетом Івановецької сільської ради мукачівського району Закарпатської області від 08 вересня 2017 року (а.с.13). ОСОБА_5 померла 20 лютого 2009 року у віці 77 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-ФМ №083055 виданого виконкомом Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 20 лютого 2009 року (а.с.14). 17 січня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Івановецької сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено: Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його дядька ОСОБА_1, який помер 21.11.2015 року, шляхом подання заяви про прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців (а.с.16). 12 квітня 2018 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 Винесено Постанову № 65/02-31 Про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Іванівці, вул.Миру, буд.№52, Мукачівського району Закарпатської області після смерті 21 листопада 2015 року ОСОБА_1, оскільки у спадкоємці за законом відсутні документи, що посвідчують право власності на житловий будинок, виданий на ім'я спадкодавця ОСОБА_1 (а.с.17). Правовідносини регулюються цивільним кодексом України. Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування за відсутності заповіту, визнання його недійсним повністю або у частині, у разі не охоплення заповітом усієї частини спадщини та в інших випадках. Законодавчі винятки з принципу черговості закликання спадкоємців за законом до спадкування встановлені статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а приписами частини 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З приписів частини 1 та частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, але відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. На час побудови вищевказаного житлового будинку (1969 року побудови, як вбачається з Технічного паспорту) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадян права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак, свідоцтва про право на спадщину отримати не має можливості, про що свідчить постанова приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 Від 12 квітня 2018 року №65/02-31 «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії», суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом - підлягає до задоволення. Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1. Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на домоволодіння, що знаходяться за адресою: село Іванівці, вулиця Миру, будинок №52, Мукачівського району Закарпатської області (з усіма належними до нього господарськими спорудами та будівлями), в порядку спадкування за законом за дядьком ОСОБА_1, який помер 21 листопада 2015 року. Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий В.О.Монич