ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/1053/17

Головуючий у першій інстанції - Кузюра В.О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/78/18

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року, ухвалене в складі судді Кузюри В.О. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

дата складання повного тексту: 26 червня 2018 року, смт.Бобровиця,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 13719 грн. 28 коп. за кредитним договором №б/н від 10 лютого 2014 року, яка складається за наступного: заборгованість за кредитом - 5126 грн. 01 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 7463 грн. 78 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 629 грн. 49 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 лютого 2014 року між сторонами укладено договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 5500 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за умовами договору не виконала, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 217 року в даній справі до участі, в справі в зв'язку з смертю відповідача ОСОБА_2, залучено правонаступника ОСОБА_4

Заочним рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що банком подано уточнену позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 5526 грн. 82 коп., тобто пред'явлено вимоги до спадкоємця боржника у строки, передбачені ч.3 ст.1281 ЦК України. Зазначає, що право на захист особа здійснює на свій розсуд, як визначено ст.20 ЦК України. Оскільки на час подання позовної заяви відомостей щодо вартості і розміру спадкового майна у позивача не було, то позовна заява і була подана саме щодо стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину, а не накладення стягнення на майно, не суперечить положенням чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу суду не надала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що з часу повідомлення судом про смерть боржника та протягом 6 місяців, банк не подав до нотаріальної контори заяву та не пред'явив вимогу до спадкоємця, що підтверджується даними довідок з нотаріальної контори, отже позбавляється права вимоги ляхом звернення стягнення на майно спадкодавця через суд.

Колегія суддів Апеляційного суду Чернігівської області не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року ОСОБА_2 підписала в Банку анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.5).

Анкета-заява містить особисту інформацію ОСОБА_2, серію та номер паспорта, адресу проживання, номери засобів зв'язку. Втім заява не містить відомостей про те, що вона не лише ознайомилася зі змістом, а й отримала ці умови та правила, з якими вона погодилася, про що має бути її підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід'ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.

В анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка «Універсальна», зарплатна картка, картка «Gold», пенсійна картка, ідентифікація з паспортом або послуги накопичення «Копилка». Однак клієнт не відмітила щодо обраних банківських послуг, не зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold», не зазначила, що при оформленні картки отримала пам'ятку клієнта, яка містить в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування.

Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості (а.с.4), який є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не був погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до місцевого суду не надав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла 21 липня 2016 року (а.с.47).

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 06 грудня 217 року в даній справі до участі, в справі в зв'язку з смертю відповідача, залучено правонаступника ОСОБА_4 (а.с.59),

В січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало суду уточнену позовну заяву та, розрахувавши заборгованість на дату смерті ОСОБА_2, просив стягнути з залученого судом правонаступника ОСОБА_4 заборгованість у сумі 5526 грн. 82 коп. (а.с.69-70).

Згідно довідки ПриватБанку між Банком та ОСОБА_2 було підписано кредитний договір № б/н, за яким надано кредитну картку 57662 від 10 лютого 2014 року терміном дії до жовтня 2017 року (а.с.113).

Однак, вказана довідка не може бути належним доказом у справі, оскільки обставини справи мають бути підтверджені певними засобами доказування, вимоги про стягнення заборгованості за договором кредиту можуть бути підтверджені лише самим кредитним договором, підписаним сторонами та укладеним на підставі закону. З наданої довідки неможливо встановити, що саме дана картка була видана на підставі анкети-заяви від 10 лютого 2014 року та на яких умовах.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Банком пред'явлено вимоги до спадкоємця боржника у строки, передбачені ч.3 ст.1281 ЦК України. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Таким чином, при розгляді даної справи апеляційним судом встановлено, що факт належного укладення між ОСОБА_2 та ПриватБанком кредитного договору, в т.ч. на певних конкретних умовах, позивачем не доведено, мотиви суду про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» з тих підстав, що позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою та не пред'явив вимогу до спадкоємця є помилковими.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни мотивувальної частини рішення в частині мотивів відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишення без зміни рішення суду першої інстанції в іншій частині.

Оскільки фактично у задоволенні позовної заяви та апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1п.4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий: Судді: