Житомирський апеляційний суд
Справа №280/188/18 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 24 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 280/188/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Коростишівського РЕМ про визнання акту про порушення Правил користування електричною енергією і протоколу комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією незаконними

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Васленка Р.О. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом та просила визнати незаконними акт про порушення ПКЕЕН №017326 від 10.01.2017, складений працівниками ПАТ «ЕК «Житмиробленерго» та протокол комісії Коростишівського району електричних мереж ПАТ «ЕК «Житмиробленерго» №37 від 31.01.2017.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначила, що проживає за адресою АДРЕСА_1. Працівниками ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» проведено перевірку дотримання нею, як споживачем електроенергії, Правил користування електричною енергією для населення у вказаній квартирі та виявлено факт споживання необлікованої електричної енергії шляхом самовільного прихованого підключення електроустановок до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника. За результатами перевірки складено акт про порушення п. 42 ПКЕЕН від 10.01.2017 року № 017326, з яким позивачка не погодилася, про що зазначила у відповідній графі акта. В подальшому, протоколом № 37 від 31.01.2017 року визнано вказаний акт правомірним та нараховано до сплати 19896,02 грн. Зазначає, що вона не порушувала правила користування електроенергією, самовільне позаоблікове підключення не вчиняла, а зазначена в акті електропроводка була підключена до проводки суміжної з її квартирою № 1 цього ж будинку, змонтованої від електролічильника цієї квартири. Таким чином витрати електроенергії включались в розмір оплати за спожиту електроенергію сусідньої квартири без нанесення збитку відповідачу. Крім того вказує, що при визнанні оспорюваного акта правомірним, відповідачем не враховано, що вона не є власником квартири, у якій проводилася перевірка, підключення проводки здійснене попереднім власником, а при підписанні нею договору про надання послуг відповідач не здійснив перевірку правильності підключення електропроводки у квартирі та не провів перевірку на предмет підключення її до приладу обліку сусідньої квартири.

Виходячи із наведеного, вважає, що складення зазначених акта та протоколу, наслідком яких є незаконне стягнення коштів, порушують її права, а тому просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.06.2018у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позовних вимог. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно провів розгляд справи в порядку спрощеного провадження проігнорувавши наявність клопотання про допит свідків, що передбачає розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому вона була позбавлена можливості надати суду пояснення по суті спору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.03.2010 №3-166 ОСОБА_1 є власником 33/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у вказаному будинку (а.с. 15, 16).

29.03.2016 ОСОБА_1 уклала із відповідачем договір про користування електричною енергією № НОМЕР_1, згідно якого користується електричною енергією та відкрила особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 12-14).

10.01.2017 працівниками ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» проведено перевірку дотримання ОСОБА_1, як споживачем електроенергії, Правил користування електричною енергією для населення у належній їй квартирі та виявлено факт споживання необлікованої електричної енергії шляхом самовільного прихованого підключення електроустановок до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника без порушення схеми обліку (прихована позаоблікова електропроводка на ділянці від трубостока до електролічильника). За результатами перевірки складено акт № 017326 від 10.01.2017 про порушення п. 42 ПКЕЕН, з яким позивачка ознайомилася та отримала другий примірник, про що свідчить її особистий підпис у відповідній графі акта (а.с. 5).

В подальшому, 31.01.2017 на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ або ПКЕЕН було розглянуто зазначений вище акт та визнано його правомірним. Прийнято рішення здійснити нарахування у відповідності з пунктом 3.3, 3.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією з дня складання договору про користування електричною енергією з споживачем та встановлено, що обсяг не облікованої електроенергії складає 13640 кВт на суму 19896, 02 грн. ОСОБА_1 ознайомлена з вказаним протоколом та розрахунком, про що свідчить її підпис. Позивач зазначила, що не згодна саме з нарахованою сумою (а.с. 9-11).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний акт є лише фіксацією порушення та відповідним доказом, який суд оцінює в сукупності, а його оскарження не передбачено чинним законодавством. В частині оскарження протоколу комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН незаконним суд відмовив у звязку із відсутністю доказів спростування факту порушення позивачкою ПКЕЕ та що вона не є споживачем наданих послуг.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енргопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

Пунком 53 ПКЕЕН передбачається, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об'єкта або має право користуватися цим об'єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Оскарження як дій лише щодо факту складення акта, так і самого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено як спосіб захисту порушеного права, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений відповідно до вимог вказаних вище ПКЕЕН відповідачем протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії збитків, у разі виникнення спору він буде наданий як доказ, який повинен оцінюватись судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а його оскарження не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11 та постанові Верховного Суду по справі № 200/15509/14-ц від 14.06.2018.

Виходячи з викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що визнання протиправним та скасування акта про порушення ПКЕЕН, а також рішення комісії по розгляду вказаного акта оформленого у вигляді протоколу не передбачено чинним законодавством або договором як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу в порядку спрощеного провадження не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 16.02.2018 відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження (а.с. 24). Копію вказаної ухвали суд направив сторонам, що підтверджується копією супровідного листа в матеріалах справи (а.с. 25). Крім того, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в матеріалах справи не міститься, що в силу приписів ст. 279 ЦПК України є підставою для виклику сторін у судове засідання. Виходячи із наведеного, доводи ОСОБА_1 про порушення судом норм процесуального закону не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.06.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.11.2018 .

Головуючий Судді