Справа №: 398/1962/18
провадження №: 2/398/1785/18
"02" листопада 2018 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді - Нероди Л.М.,
за участі секретаря - Борозни Л.М.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу № 398/1962/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_3 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позов мотивує тим, що є власником будинку № 31 по вул. Уляни Громової в м. Олександрії Кіровоградської області. У даному будинку зареєстровані, але фактично не проживають її дочка ОСОБА_4, онуки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які з травня 2017 року виїхали до батька дітей ОСОБА_8 за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. О. Кошового, 31, де проживають до теперішнього часу, а також племінниця ОСОБА_7, яка жодного дня не проживала у спірному будинку. Реєстрація відповідачів в належному позивачу будинку заважає їй розпоряджатися своєю власністю, вона несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком № 31 по вул. Уляни Громової м. Олександрії.
Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду були повідомлені належним чином.
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_3 є власником будинку № 31 по вул. Ульяни Громової м. Олександрії Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 за № 1327.
Відповідно акта від 14 травня 2018 року дочка позивача ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зареєстровані, але не проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 більше року. ОСОБА_3 проживає в будинку одна. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з батьком ОСОБА_8 за адресою: вул. О. Кошового, 31.
Судом встановлено, що відповідачі не є власниками будинку № 31 по вул. Уляни Громової м. Олександрії та тривалий час не проживають у цьому будинку.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців після виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Таким чином, суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту.
Отже, порушені права ОСОБА_3 та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом усунення перешкод в користуванні вищевказаним будинком.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого Протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, 22.03.1977 року народення, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житлом - будинком № 31 по вул. Ульяни Громової м. Олександрії Кіровоградської області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА