Справа № 415/5559/17
Провадження № 2/415/188/18
18 січня 2018 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Шевченко М.О.,
за участі секретаря Тимофієвої О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, надала заяву, де підтримала позовні вимоги, справу просила розглядати за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.
Згідно з п. 2 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судові засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справ, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією паспорта серії ЕК 967979, виданого 22 вересня 1998 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка міста Лисичанськ Луганської області, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5/а.с.5-6/
Згідно з копією паспорта серії ЕМ 120614, виданого 19 березня 1999 року Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8, /а.с. 38/
Згідно з копією паспорта серії СТ 091731, виданого 15 січня 2009 року Лисичанським МВ ГУМВС України в Луганській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5/а.с.7-8/
Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло № 9774 від 29 грудня 1998 року, виданого Виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її родини ОСОБА_2 син. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 29 грудня 1998 року № 1385/а.с.10/
Згідно з копією домової книги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 з 06.06.2000 року./а.с.11-12/
Згідно з копією технічного паспорта на квартиру № 171 в житловому будинку № 113 по вулиці Калініна, власником квартири є ОСОБА_5, ОСОБА_2 на підставі права власності на житло, виданого 29.12.1998 року Лисичанським виконкомом, рішення № 1385/а.с.13-14/
Також в ході розгляду справи встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 9 квітня 2015 року № 317-VIII , Лисичанська міська рада рішеннями від 24.12.2015 р. №4/43 та від 27.01.2016 р. №6/72 затвердила Перелік перейменованих вулиць, провулків, проспекту, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, згідно якого вул. Калініна перейменовано на вул. ім.Г. Сковороди.
Згідно з довідкою Відділу надання адміністративних послу Лисичанської міської ради № 9769 від 01.09.2017 р. про склад осіб, зареєстрованих станом на 01.09.2017 р. за адресою: м. Лисичанськ, вул. ім.Г. СковородиАДРЕСА_4, зареєстровані ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3 син /а.с.16/.
Згідно з довідкою КП «ЛЖЕК № 1» № 241 від 05.09.2017 року за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровано 2 людини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 син. /а.с.15/.
Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 не мешкає в квартирі, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та розташована за адресою: АДРЕСА_6 з 2003 року, проте наявність реєстрації відповідача в квартирі позивачів обмежує права останніх, оскільки вони здійснюють оплату комунальних послуг за ОСОБА_4, а той у такій сплаті участі не бере.
За таких обставин, суд вважає, що доводи, викладені позивачами на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач дійсно не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_6, з 2003 року, у звязку з чим наявні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 81, 263-266, 280-284, 289 ЦПК України, ЦПК України, ст.ст. 316, 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -
Усунути перешкоди у користуванні власниками жилим приміщенням - квартирою № 171 в будинку 113 по вул. Г. Сковороди в місті Лисичанську Луганської області шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку в апеляційному суді Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Із урахуванням вимог пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
СУДДЯ М.О.Шевченко