Єдиний унікальний номер 741/1827/17
Провадження № 2/741/179/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 22 січня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Пасіки О.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об'єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2, після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім. Чапаєва с. Плоске Носівського району Чернігівської області, згідно сертифіката НОМЕР_2. Вона (позивач) є спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги за законом. Починаючи з 1998 року і по день смерті ОСОБА_2 фактично проживала разом із нею (позивачем) в АДРЕСА_2. Після смерті матері вона (позивач) залишила у себе на зберіганні всі її документи, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після її смерті. Вона (позивач) не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини після смерті матері, а також через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2 втрачений.

ОСОБА_1 просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею (позивачем) в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2 належало ОСОБА_2

У судове засіданні позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, які зазначені у позовній заяві, просила їх задовольнити.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та не заперечує проти розгляду справи без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Чапаєва, 24 липня 1996 року на її ім'я на підставі рішення Носівської райдержадміністрації № 155 від 1 липня 1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 75 від 3 грудня 1997 року, що підтверджується копією сертифікату (а.с. 10) та довідкою відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10 січня 2018 року (а.с. 28), а тому спадкоємство після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу (а.с. 9), а тому має право на спадкоємство після її смерті.

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується повідомленнями Носівської районної державної нотаріальної контори № 17/01-16 від 10 січня 2018 року (а.с. 26) та Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 147/01-17 від 12 січня 2018 року (а.с. 29).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована одна в АДРЕСА_1, але з 1998 року по день смерті фактично проживала разом з ОСОБА_1 в АДРЕСА_2, оскільки її будинок в с. Плоске у зв'язку із пожежею став непридатним для проживання, що підтверджується довідками Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 957 від 13 листопада 2017 року (а.с. 12) та Калинівської селищної ради Броварського району Київської області № 1028, № 1028/1 від 21 листопада 2017 року (а.с. 13; 14). Після смерті ОСОБА_2 у ОСОБА_1 на зберіганні залишилися всі документи спадкодавця, в тому числі і сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, який був втрачений при переїзді на проживання з с. Скибин Броварського району Київської області в с. Мокрець Броварського району Київської області.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2

За таких обставин позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_2, був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 11).

Позивач не має можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

Крім цього, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_2, позивач не має можливості у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини після смерті матері, а також через те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2 втрачено.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких обставин суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), яке належало померлій ОСОБА_2, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3, право на земельну частку (пай) розміром 5,06 в умовних кадастрових гектарах, яке належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 75 від 3 грудня 1997 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв