Справа № 489/2494/17
Номер провадження 2/489/226/18
РІШЕННЯ

Іменем України

23 січня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Сироватки Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином. Вказувала на те, що 30.04.2016 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу відповідача "Ford KUGA", реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter 416 СDI", реєстраційний номер НОМЕР_3, в якій перебували позивач, її неповнолітня донька ОСОБА_4 та племінниця. Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнала тілесних ушкоджень, у вигляді струсу головного мозку та ссадин обличчя, її донька ОСОБА_4, яка перебувала на час зіткнення в автомобілі, зазнала психічне та моральне потрясіння. Позивач зазначає, що в момент вчинення злочину вона була вагітною, що також могло негативно вплинути на стан її здоров'я та її майбутньої дитини. Також внаслідок ДТП позивачу та її неповнолітній дочці заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях від отриманих травм, заподіяння фізичного болю, який вона відчувала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також звернення до лікаря у зв'язку з психологічним станом дитини.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 компенсацію спричиненої їй та неповнолітній доньці ОСОБА_4моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. 00 коп. кожному.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. При цьому посилався на те, що позивач та її донька не є потерпілими від ДТП особами . Крім того вказував на те, що між ним та власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було досягнуто домовленість про відсутність претензій фінансових, матеріальних та моральних, оскільки ОСОБА_2 компенсував цій сім`ї моральну шкоду та матеріальну, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 325 000 грн., про що було нотаріально посвідчено заяви від сторін.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

30.04.2016 р. на автодорозі "Миколаїв-Камянка-Очаків" з боку м. Очакова у напрямку м. Миколаєва відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2, який керував транспортирним засобом марки "Ford KUGA", реєстраційний номер ВЕ774ВІ та транспортного засобу марки "Mercedes-Benz Sprinter 416 СDI", реєстраційний номер НОМЕР_2. Водій ОСОБА_2 під час керуванням транспортним засобом проявив неуважність в дорожній обстановці та її змін у вигляді зміни напряму проїзної частини, не зменшив швидкість руху свого автомобіля, не застосував заходи екстреного гальмування, перетинаючи дорожню розмітку 1.1. Правил дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI, який рухався у зустрічному напрямку, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_6, після зіткнення автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER перекинувся на правий бік.

Відповідно Вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.12.2016 р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн. (три тисячі чотириста гривень), без позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому зазначено постраждалу від ДТП особу - ОСОБА_7, який до ОСОБА_2 матеріальних претензій не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Тому, при вирішенні вимог позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди, суд виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

У відповідності до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 станом на 30.04.2016 року була вагітною. Згідно довідки МЛШМД від 30.04.2016 року ОСОБА_3 отримала струс головного мозку та мала ссадини обличча.

Проте жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивач або її дитина постраждали внаслідок ДТП за участю відповідача суду позивачем надано не було.

Натомість, в матеріалах справи міститься ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 25.01.2017 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3, де її статус зазначено, як свідок.

06.06.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О. було засвідчено заяви ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відповідно до змісту яких, між ними та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про відсутність фінансових, матеріальних та моральних претензій та підтверджено факт отримання 325 000 грн. компенсації. Також цими особами було зазначено, що вони не є потерпілими у кримінальній справі за фактом ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, у відповідності до вищеназваних правових норм та враховуючи вимоги об'єктивності, розумності й справедливості, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову , оскільки позивачем не доведено факту будь-яких порушень його прав або прав дитини відповідачем, отже відсутні підстави для стягнення компенсації моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 141,263-265,268, 280-284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 23.01.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова