АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1425/18 Справа № 183/1066/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання правильним розрахунку вихідної допомоги та зобов'язання провести доначислення вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 06 червня 2002 року до 01 квітня 2011 року включно вона працювала у відповідача, звільнена у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці. В день звільнення відповідач не надав їй копію наказу про звільнення та письмово не повідомив про нараховані суми вихідної допомоги, належні при звільненні. Вважаючи звільнення незаконним, вона звернулась до суду із позовом про поновлення на роботі. Під час розгляду судом справи про поновлення її на роботі, їй стало відомо, що при звільненні їй невірно проведено розрахунок належної до виплати вихідної допомоги. Оскільки протягом 2011-2016 років вона вела з відповідачем судовий спір про її поновлення на роботі і протягом 2015 року неодноразово зверталась до відповідача з заявами про неправильність проведеного з нею розрахунку при звільненні і необхідності проведення нового розрахунку належної їй вихідної допомоги, вважає, що строк на звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідача провести розрахунок розміру вихідної допомоги, належної їй при звільненні, пропущено з поважних причин і він підлягає поновленню. Просила суд поновити строк на подачу позову, як пропущений з поважних причин; визнати правильним розрахунок належної їй вихідної допомоги при звільненні 01 квітня 2011 року саме у розмірі 4 111,38 грн. та зобов'язати відповідача провести їй доначислення вихідної допомоги в сумі 600,01 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 06 червня 2002 року перебувала у трудових стосунках з ПАТ «Укртелеком» та 01 квітня 2011 року була звільнена з роботи за п. 6 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу №118-к від 01.04.2011 року (а.с. 8-9).

При звільненні позивачем була одержана вихідна допомога у розмірі 3511,37 грн., що визнано сторонами.

Згідно ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

При обчисленні розміру вихідної допомоги відповідачем було застосовано положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 1995 року № 100, з відповідними змінами та доповненнями.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.44, 233 КЗпП України, ст.ст.15, 16 ЦК України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 1995 року № 100, дійшов обґрунтованого висновку про те, що здійснений відповідачем у 2011 році розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_2 є правильним, а обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання представленого нею розрахунку правильним та зобовязання відповідача провести доначислення вихідної допомоги - не є належним.

В апеляційній скаргзі позивач посилається на те, що вихідна допомога при звільненні відповідачем мала бути виплачена з розрахунку її середнього місячного заробітку тільки за лютий 2011 року, оскільки в березні вона хворіла та перебувала на лікарняному. Однак такі доводи заявника не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів з огляду на наступне.

Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Наявними в матеріалах справи копіями табелів обліку робочого часу підтверджується кількість днів, відпрацьованих позивачем у січні та лютому 2011 року та те, що у березні 2011 року нею не було відпрацьовано жодного дня у звязку з хворобою (а.с. 110 111), тому відповідач правомірно не взяв вказаний місяць до уваги та здійснив розрахунок розміру середньої заробітної плати для визначення суми вихідної допомоги за січень-лютий 2011 року, відповідно до вимог п.2 та з урахуванням п.4 вищезазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Своєчасність та правильність розрахунку належних позивачу грошових виплат при звільненні також була підтверджена Актом перевірки Територіальної державної інспекції праці у Дніпропетровській області №04-01-120/419 від 25.11.2015 року.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_3