Головуючий суду 1 інстанції - Шевченко М.О.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 415/5936/17
Провадження № 22ц/782/19/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 05 грудня 2017 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Лисичанського міського суду Луганської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання заяви до суду та до досягнення донькою повноліття.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 14.11.2017 року на підставі ч.6 ст.98, 121 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) вказану заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу було залишено без руху з наданням заявнику строку для виправлення її недоліків.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 05.12.2017 року заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини на підставі п.1 ч.1 ст.100 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на неї, вважає її незаконною та необґрунтованою, просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Залишаючи ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 14.11.2017 року заяву ОСОБА_2 без руху, суд першої інстанції зазначив, що заявником в заяві про видачу судового наказу не конкретизовано, чи просить вона стягнути на її користь аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів чи в твердій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України (в редакції - на час звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу), судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Із системного аналізу вказаної норми права вбачається, що неї встановлено обов'язкові мінімальні гарантії для матеріального забезпечення дитини і законодавчо визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину. При цьому такий мінімальний розмір встановлюється для аліментів, стягнених як судовим наказом, так і рішенням суду, ухваленим в порядку позовного провадження.

У своїй заяві про видачу судового наказу ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання заяви до суду та до досягнення донькою повноліття.

Тобто вимоги заявниці є чіткими, конкретними та у повній мірі відповідають приписам як п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України (в редакції - на час звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу), так і ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, як таким, що регулюють відповідні правові відносини, а тому висновки Лисичанського міського суду, викладені в ухвалах від 14.11.2017 року та від 05.12.2017 року, щодо неналежного оформлення заяви є помилковими, а суд першої інстанції безпідставно визнав заяву ОСОБА_2 неподаною та повернув її заявнику.

Згідно п.4.ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

При таких обставинах ухвала Лисичанського міського суду Луганської області від 05.12.2017 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання у відповідності до діючого цивільного процесуального закону) до суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 05 грудня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01.02.2018 року.

Головуючий

Судді: