Справа № 751/4800/17 Провадження № 22-ц/795/87/2018 Головуючий у I інстанції - Мороз К. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

при секретарі: Покладі Д.В.,

за участю: представника позивача - Рожка С.М., представника відповідача - адвоката Бабинця С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк"звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути зі ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2008 року в сумі 44721,81 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 4648,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 34605,18 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100,00 грн., а також штрафи в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та 2117,70 грн.(процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.10.2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Банк вказував, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Банк посилався на те, що виконав в повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором, тоді як відповідач взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року розмір заборгованості склав 44721,81 грн., яку і просив стягнути зі ОСОБА_4 Банк.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2017 року в задоволенні позову ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «Комерційний банк "ПриватБанк" просить скасувати рішенням суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Банк вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що Банком пропущений загальний строк позовної давності на звернення до суду з вимогами до відповідача, оскільки 27.10.2014 року відповідач здійснив останній платіж по рахунку - вніс 520 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором, тобто, відбулося переривання строку позовної давності. Оскільки Банк звернувся до суду з позовом 30.07.2017 року, то позов був заявлений в межах трирічного строку загальної позовної давності з врахуванням її переривання. Суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини, а тому дійшов помилкового висновку про пропуск Банком строку позовної давності.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача - Рожка С.М.,представника відповідача - адвоката Бабинця С.П.,дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов?язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання відповідачем ОСОБА_4 кредитних карток: НОМЕР_1 - дата відкриття 08.06.2010 року, термін дії 12/13, НОМЕР_2 - дата відкриття 21.04.2011 року, термін дії 12/14, НОМЕР_3 - дата відкриття 11.01.2014 року, термін дії 10/17, належних та допустимих доказів на підтвердження внесення особисто ОСОБА_4 коштів на оплату зобов'язань за кредитом, дати вчинення цих дій, доказів, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором №б/н від 20.10.2008 року не закінчився або переривався; не зазначено причини поважності пропущення позовної давності, а відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 20.10.2008 року ОСОБА_4 виявив бажання оформити на своє ім'я банківську картку - КРЕДИТКА "Універсальна" "30 днів пільгового періоду", з кредитним лімітом у сумі 1000,00 грн., з базовою процентною ставкою за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості; визначений номер кредитної картки: № НОМЕР_4. Зазначені обставини підтверджуються копією анкети-заяви ОСОБА_4 від 20.10.2008 року (а. с. 48-49).

Згідно розрахунку Банка, внаслідок неналежного виконання ОСОБА_4 свої зобов'язань за кредитним договором №б/н від 20.10.2008 року, утворилася заборгованість, яка станом на 30.06.2017 року склала 44721,81 грн., з яких:заборгованість за кредитом-4648,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 34605,18 грн., заборгованість за пенею та комісією -3100,00 грн., штрафи - 250,00 грн. (фіксована частина) та 2117,70 грн.(процентна складова).

Згідно довідки ПАТ КБ "ПриватБанк", між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було підписано кредитний договір № б/н від 20.10.2008 року, за яким ОСОБА_4 було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_4 - дата відкриття 20.10.2008 року, термін дії 01/10, НОМЕР_1 - дата відкриття 08.06.2010 року, термін дії 12/13, НОМЕР_2 - дата відкриття 21.04.2011 року, термін дії 12/14, НОМЕР_3 - дата відкриття 11.01.2014 року, термін дії 10/17 (а.с.50).

Правовідносини з використанням спеціальних платіжних засобів - платіжних карт регулюються, зокрема, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до постанови НБУ № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під чкс урегулювання спірних питань; виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо.

Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою та містить відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка належить до переліку первинних документів, які фіксують факт виконання певних операцій.

На підтвердження позовних вимог банком надано суду першої інстанції належні та допустимі докази, зокрема, виписку по рахунку відповідача, яка містить відомості про зняття відповідачем коштів з картки та її поповнення (а.с.63-77). Зокрема,

- 10.11.2010 року здійснено поповнення карткового рахунку (з картки на картку) на суму 100 грн. (а.с.66);

- 11.05.2011 року здійснено поповнення карткового рахунку (з картки на картку) на суму 320 грн. (а.с.63);

- 12.04.2012 року здійснено поповнення карткового рахунку (через термінал самообслуговування) на суму 400 грн. (а.с.70);

- 11.08.2014 року здійснено поповнення рахунку (через термінал самообслуговування) на суму 300 грн. (а.с.67);

- 27.10.2014 року здійснено останнє поповнення рахунку (з картки на картку) на суму 520 грн.

Отже, з врахування зазначених платежів за картковим рахунком відповідача відбулося переривання строку позовної давності відповідно до положень статті 264 ЦК України.

Оскільки Банк звернувся до суду з позовом 30.07.2017 року, позов був заявлений в межах трирічного строку загальної позовної давності з врахуванням її переривання внаслідок вчинення 10.11.2010, 11.05.2011, 12.04.2012, 11.08.2014, 27.10.2014 року дій, що свідчать про визнання відповідачем боргу перед позивачем. Суд першої інстанції не звернув увагу на ці обставини, а тому дійшов помилкового висновку про пропуск Банком строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, оскаржуване рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 4648,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 34605,18 грн., заборгованості за пенею в сумі 3100 грн., а всього - 42 354,10 грн.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з позовними вимогами в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - фіксована частина та 2117,70 грн. - процентна складова, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, «при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (а.с.12-зворот).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку штрафних санкцій відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень фіксована частина та 2117 гривень 70 копійки процентна складова, не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, належить змінити розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати належить розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов і апеляційна скарга задоволені на 94,7%, зі ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" належить стягнути 1515,20 грн. (1600 х 94,7%) в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді першої інстанцій та 1666,72 грн. (1760 х 94,7%) - в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій, а всього - 3181 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374 п.2 ч.1, 376 п.п.3,4 ч.1, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 жовтня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.10.2008 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 4648,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 34605,18 грн., заборгованості за пенею в сумі 3100 грн., а всього - 42 354 (сорок дві тисячі триста п'ятдесят чотири) грн. 10 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" 3181 (три тисячі сто вісімдесят одну) грн. 92 коп. в рахунок відшкодування сплаченого останнім судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 22.01.2018 року.

Головуючий:Судді: