Справа №592/6152/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 22-ц/788/41/18 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради про звільнення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила суд: зобов'язати відповідача звільнити земельну ділянку площею 0,0905 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, від споруд спортивного майданчика, перемістивши їх на АДРЕСА_2, як було передбачено проектною і підрядною документацією на його спорудження; судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.10.2005 року був визначений порядок користування земельною ділянкою у домоволодінні АДРЕСА_3 та виділено їй у користування земельну ділянку площею 324,9 кв.м., якій присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_3. Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради висновком від 16.11.2006 року № 3023/01-13.3 погодило їй відведення (дорізку) земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га під влаштування окремого заїзду та благоустрою прибудинкової території, котра прилягає до існуючої земельної ділянки площею 0,0324 га за адресою: АДРЕСА_3 для розгляду на депутатській комісії. Управлінням земельних ресурсів у м. Суми був наданий висновок від 18.03.2008 року № 616/01-23, згідно якого не заперечується надання їй у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,0850 га., в тому числі: за рахунок садибної земельної ділянки по АДРЕСА_3 орієнтовною площею 0,0350 га та за рахунок земель Сумської міської ради загального користування та частини присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4, за згодою землекористувачів, орієнтовною площею 0,0500 га. Рішенням Сумської міської ради від 24.12.2008 року № 2269-МР на підставі її звернення та наданих нею документів їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 орієнтовною площею 0,0850 га., в тому числі 0,0350 га. за рахунок садибної земельної ділянки АДРЕСА_3, за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради, яка прилягає до існуючої ділянки та частини присадибної земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га. АДРЕСА_4 за згодою землекористувачів. На підставі зазначеного рішення Сумської міської ради був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3. Висновком від 01.08.2013 р. № 5/11.01-17 Управління містобудування та земельних відносин Сумської міської ради був погоджений, однак Сумська міська рада неодноразово своїми рішеннями відмовляла їй у затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність, які були визнані незаконними рішенням суду. По договору від 17.09.2013 р. № 13/65 П відповідач доручив ПП «Суми-Южана» виконання проектних робіт по будівництву об'єкту «Будівництво дитячого та спортивного майданчика по АДРЕСА_5». Згідно кошторису та акту від 04.10.2013 року такі роботи були виконані, проте фактично зазначений спортивний майданчик споруджено на вищевказаній сформованій земельній ділянці, яка запроектована для відведення їй у власність та розташована по АДРЕСА_3, а не по АДРЕСА_5, як передбачено проектними та підрядними документами на його спорудження.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позову у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що спірна земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 04.09.2013 року, їй присвоєні - кадастровий номер, місце розташування, цільове призначення, тому вона сформована як об'єкт цивільних прав. Позивач отримала вісі необхідні дозволи, розробила відповідні проекти, проте Сумська міська рада відмовляє у затвердженні проекту землеустрою та наданні їй у власність спірної земельної ділянки навіть всупереч судовим рішенням про визнання таких дій неправомірними. Зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади, тому її право підлягає захисту. Зазначає, що спортивний майданчик розміщений на спірній земельній ділянці, а не по АДРЕСА_2, як це передбачено проектними та підрядними документами на його спорудження.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.

У листі до суду начальник управління просив розглянути справу без участі їх представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи у суді рішення органу місцевого самоврядування про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 відсутнє, тому і відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з на ступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.10.2005 року визначено порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні АДРЕСА_3 згідно ідеальних часток права власності власників, а саме: ОСОБА_3 в користування виділити земельну ділянку площею 324,9 кв.м., яка згідно плану висновку спеціаліста № 639 від 07.07.2005 року затушована (умовне зазначення під № 2); ОСОБА_4 в користування виділено земельну ділянку площею 553,1 кв.м., яка згідно плана висновку спеціаліста № 639 від 07.07.2005 року не затушована (умовне зазначення під № 1) (а.с. 97).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради «Про будівництво, узаконення раніше збудованих житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянами - мешканцями на садибних ділянках у м. Суми» від 26.07.2005 року № 400 ОСОБА_3 дозволено будівництво нового двоповерхового житлового будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (а.с. 98,99).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 28.11.2006 року № 613 земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 була присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_3 (а.с. 100, 101).

Згідно Висновку Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 16.11.2006 року № 3023/01-13.3 ОСОБА_3 погоджено відведення (дорізку) земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га. під влаштування окремого заїзду та благоустрою прибудинкової території, котра прилягає до існуючої земельної ділянки площею 0,0324 га. за адресою: АДРЕСА_3 для розгляду на депутатській комісії (а.с. 8).

Відповідно до висновку від 18.03.2008 року № 616/01-23 Управління земельних ресурсів у м. Суми не заперечується надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,0850 га, в тому числі: за рахунок садибної земельної ділянки по АДРЕСА_3 орієнтовною площею 0,0350 га та за рахунок земель Сумської міської ради загального користування (яка прилягає до існуючої земельної ділянки) та частини присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4, за згодою землекористувачів, орієнтовною площею 0,0500 га (а.с. 9).

Рішенням Сумської міської ради від 24.12.2008 року № 2269-МР ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3, орієнтовною площею 0,0850 га., в тому числі 0,0350 га за рахунок садибної земельної ділянки АДРЕСА_3, за рахунок земель житлової та громадської забудови Сумської міської ради, яка прилягає до існуючої ділянки та частини присадибної земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га. АДРЕСА_4, за згодою землекористувачів (а.с. 10).

На підставі вказаного рішення Сумської міської ради був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3.

Висновком Управління містобудування та земельних відносин Сумської міської ради від 01.08.2013 року № 5/11.01-17 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 11).

Висновком Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 20.08.2013 року №4185/21-30-2879 погоджено проект землеустрою та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_3 загальною площею 0,0905 га (в тому числі за рахунок земель Сумської міської ради 0,0580 га, за рахунок земельної ділянки по АДРЕСА_1 0,0325 га) за адресою у АДРЕСА_3 (а.с. 12).

Згідно представленого суду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, позивач у листопаді 2008 року писала заяву про повторний розгляд питання про надання земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_3, із земель територіальної громади м. Суми

Складено акт про погодження та закріплення в натурі меж земельної ділянки та прийому - передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3 за вказаною адресою загальною площею 0,095 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1.

Але рішеннями Сумської міської ради від 03.06.2015 року, від 16.10.2015 року, 27.04.2016 року було відмовлено ОСОБА_3 у затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність. Вказані рішення були скасовані судовими рішення за позовами ОСОБА_3 (а.с. 16-27).

Відмовляючи у затверджені виготовленої у 2013 р. проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, в своєму рішення міська ради послалась на розташування на даній території дитячого майданчика за чисельними скаргами мешканців. При повторних відмовах у затверджені цього проекту землеустрою, міська ради підстави своїх відмов не обґрунтувала.

Рішеннями Зарічного районного суду м. Суми від 17.09.2015 р., 21.01.2016 р., та 16.12.2016 р., було визнано такі дії міської ради протиправними і зазначені її рішення про відмову затвердити виготовлений ОСОБА_3 проект землеустрою скасовано та зобов'язано на найближчому пленарному засіданні чергової сесії розглянути цей проект.

Отже, на даний час між позивачем та Сумською міською радою, яка є представницьким органом територіальної громади м. Суми, існує спір з приводу неналежного дотримання останньою порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбаченого ст. 118 ЗК України із територіальних громад.

Згідно договорів: на виконання проектних робіт від 17.09.2013р.; на закупівлю робіт за державні кошти від 07.08.2014р., додаткової угоди до цього договору від 09.07.2015р. та акту приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2015р. на земельній ділянці, яка планувалася для виділення їй, як стверджує позивач, побудовано дитячий спортивний майданчик за адресою розміщення АДРЕСА_2 Замовником на виконання вказаних робіт виступило Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради.

Підставами позовних вимог ОСОБА_3 є незаконне розміщення дитячого та спортивного майданчика на спірній земельній ділянці, яку вона має намір оформити у власність, оскільки відповідно до проектної документації та відповідних рішень (а.с. 29-45) майданчик повинен був розміщатися за адресою по АДРЕСА_2, т.т на земельній ділянці закріпленій для обслуговування цього багатоповерхового будинку.

В підтвердження таких стверджень, позивач надала фотозйомку з позначенням на ньому ліній, які відображають розміщення на місцевості земельної ділянки закріпленої за багатоповерховим будинком по АДРЕСА_2 і місцезнаходження земельної ділянки, яка планувалась для виділення позивачу.

Але цей доказ не можна вважати належним та допустимим, оскільки його виготовлення проведено без врахування даних проектно-кошторисної та будівельно-технічної документації житлового будинку АДРЕСА_2

Крім того, обираючи спосіб захисту свого законного інтересу на земельну ділянку відповідно до виготовленого проекту землеустрою, позивач заявила вимоги про знесення збудованого дитячого майданчика, але обставини побудови цього дитячого майданчику згідно останнього рішення суду від16.12.2016р. не були підставою відмови міської ради у затверджені виготовленого нею проекту на останньому засіданні ради, яке відбулось 27.04.2016 р. і було нею оскаржено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 116 цього Кодексу визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, право власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності виникає в громадян з моменту державної реєстрації цих прав на підставі відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність.

Згідно з ч. 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 Земельного кодексу України, глав 27, 33, 34 Цивільного кодексу України, статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам (підсудні) справи за заявами, зокрема:

- з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками;

- про право громадян на земельну частку (пай) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, використання при цьому земельних ділянок із меліоративними системами;

- про розподіл несільськогосподарських угідь при ліквідації сільськогосподарських підприємств, установ, організацій;

- про визнання недійсною відмови у розгляді заяв громадян про безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського й особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, дачного будинку та індивідуального гаража;

- про визнання недійсною відмови в наданні у постійне користування земельних ділянок юридичним особам;

- про визнання незаконною відмови у продажу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності громадянам і юридичним особам, які мають право на набуття цих ділянок у власність, а також іноземним державам;

- про вирішення спорів, пов'язаних з орендою землі;

- про встановлення та припинення дії земельних сервітутів;

- про примусове припинення права на земельну ділянку з передбачених ЗК з підстав;

- про недійсність відмови у розгляді заяви про погодження місця розташування об'єкта, щодо якого порушується питання про вилучення (викуп) земельної ділянки;

- про вирішення спорів щодо проведення розвідувальних робіт на землях, що перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб;

- про вирішення майнових спорів, пов'язаних із земельними відносинами, в тому числі про відшкодування власникам і землекористувачам збитків, заподіяних вилученням(викупом) визначених угідь, обмеженням їхніх прав або порушенням земельного законодавства;

- про відшкодування витрат сільсько- та лісогосподарського виробництва;

- про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку;

- про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки чи про звільнення земельної ділянки особою, що займає її без належних на те підстав;

- про вирішення спорів щодо користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови, сервітутів;

- про вирішення земельного спору, що відповідно до визначеної ЗК компетенції розглядався органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, з рішенням якого одна зі сторін у земельному спорі не погоджується.

Отже, побудова дитячо-спортивного майданчика відбулась відповідно до проектно-кошторисної документації і позивачем в судовому засіданні не спростовано, що розміщення побудованого об'єкту відбулось не за місцем, визначеним цієї проектно-кошторисною документацію, вимоги позивача, яка на даний час ще не набувала права власності чи користування на заплановану їй для виділення земельну ділянку згідно проекту землеустрою, суд першої інстанції на законних підставах відмовив їй у задоволені позову і доводи її апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Спосіб захисту законного інтересу в судовому порядку має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Враховуючи, що позивач вже тричі звертався до суду з вимогою в адміністративному судочинстві щодо визнання протиправними рішення Сумської міської ради (не була залучена до справи як сторона) про відмову затвердити виготовлений проект землеустрою, позивач не позбавлений права звернутися до суду, обрав спосіб захисту свого законного інтересу, зобов'язавши міську раду затвердити виготовлений проект землеустрою, дозвіл на виготовлення якого надано рішенням міської ради № 2269-МР від 24.12.2008р., оскільки позивачем в порядку визначеному ст.118 ЗК України 14.11.2008р. подана заява про розгляд питання надання земельної ділянки у м. Суми по АДРЕСА_3, відповідно до акту про погодження (встановлення) та закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_3 від 05.07.2013р. їй передані на зберігання межові знаки земельної ділянки площею 0,0905га, акту перенесення в натурі меж охоронних зон встановлено на частину земельної ділянки 0,0028га обмеження через охоронну зону, присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру.

Розпочаті дії вказують, що у позивача виник спір, пов'язаний із земельними відносинами щодо виділення їй земельної ділянки площею 0,0905га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд із земель територіальної громади міста Суми, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, бо рішення, дії та бездіяльність Сумської міської ради з приводу не затвердження виготовленого нею проекту землеустрою відповідно до ст. 118 ЗК України не належать до управлінських функцій суб'єктів владних повноважень, які здійснюються у сфері земельних правовідносин.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.01.2018 року.

Судді: