328/1649/18
01.11.2018
01 листопада 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2В, в якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим за адресою: 14 Вересня, буд.386 в м. Токмак Запорізької області.
Позовні вимоги обґрунтовує наступним.
Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. 14 Вересня, буд.386, місто Токмак, Запорізька область. Право власності на нього позивач набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2018 року. ОСОБА_2 є рідним братом позивача. Відповідач не проживає за адресою житлового будинку з 2012 року і по теперішній час, що підтверджує довідкою комітету мікрорайону "Центральний" № 135 від 30 травня 2018 року. На теперішній час його фактичне місце проживання позивачу не відоме. Відповідач за житлово-комунальні послуги не сплачує, не несе витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Його реєстрація за адресою житлового будинку чинить позивачу перешкоди у отриманні житлової субсидії.
Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання 17.10.2018 та 01.11.2018 року не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, відзив на заявлені позовні вимоги не подав.
За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. 14 Вересня, буд.386, місто Токмак, Запорізька область. Право власності на нього позивач набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.04.2018 року. ОСОБА_2 є рідним братом позивача. Відповідач не проживає за адресою житлового будинку з 2012 року і по теперішній час, що підтверджує довідкою комітету мікрорайону "Центральний" № 135 від 30 травня 2018 року. На теперішній час його фактичне місце проживання позивачу не відоме. Відповідач за житлово-комунальні послуги не сплачує, не несе витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Його реєстрація за адресою житлового будинку чинить позивачу перешкоди у отриманні житлової субсидії.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якого приєдналася Україна 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319 ЦК України).
Гарантуючи захист прав власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.391, 392 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 наведеного Кодексу).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у права власника можливі лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 150 ЖК України передбачає прав власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2012 року, жилим приміщенням не користується, будь-якої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 158, 191 ЖК України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком розташованим за адресою: 14 Вересня, буд.386 в м. Токмак, Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяв про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: