Постанова

Іменем України

16 січня 2018 року

м. Київ

справа № 638/9910/13-ц

провадження № 61-1564 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - СокуренкоНаталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_5,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі суддів: Коваленко І. П., Бездітко В. М., Довгаль А. П., від 3 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 24 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір, згідно з яким позичальник отримав від банку кредит на суму 10 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_5, як спадкоємиці померлого ОСОБА_8, заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 549 грн 35 коп. та судові витрати на суму 435 грн 49 коп. на підставі статті 1281 ЦК України.

24 травня 2016 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_5 11 314 грн 11 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду із вимогами з пропуском позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та закрито провадження у даній справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки на час звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з указаним вище позовом ОСОБА_8 помер, а чинним законодавством України не передбачено можливості пред'явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої припинилася.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до цього ж суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що про смерть позичальника позивачу та суду першої інстанції стало відомо вже після відкриття провадження у справі, та, дізнавшись про наявність спадкоємця позичальника -ОСОБА_5, банк звернувся із уточненими позовними вимогами до останньої на підставі статей 1281, 1282 ЦК України, після чого судом було залучено її до участі у справі у якості відповідача, а тому порушень норм процесуального права судом першої інстанції допущено не було, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції помилково закрив провадження у справі.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

28 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 28-30 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час розгляду апеляційної скарги) стороною у цивільному процесі може бути правосуб'єктна особа.

Статтею 205 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час розгляду апеляційної скарги) визначено підстави закриття провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт перший частини першої статті 205 ЦПК України).

У силу положень статті 37 ЦК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадщину після смерті ОСОБА_8 прийняла його матір - відповідач ОСОБА_5

27 липня 2016 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_8 вибув із судового розгляду у зв'язку із смертю, а його права і обов'язки за кредитним договором перейшли до спадкоємиці ОСОБА_5, прийняв до розгляду та вирішив позовні вимоги до ОСОБА_5 як до спадкоємиці померлого боржника, визнав матеріальне та процесуальне правонаступництво відповідача ОСОБА_5

Постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, не врахував, що суд першої інстанції до участі у розгляді справи залучив ОСОБА_5 в якості відповідача, її представники брали участь в засіданнях, подавали свої заперечення на позов, при вирішенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався нормами спадкового права, а не нормами договірного права, а відтак, у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 205 ЦПК України.

Закриття провадження у цій справі позбавляє позивача права пред'явити позов до належних відповідачів як спадкоємців боржника, що є порушенням права на справедливий судовий розгляд, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, оскаржувану ухвалу визнати законною не можна, вона підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції з підстав, встановлених частиною шостою статті 411 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта