АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/802/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Яровеко Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 р.

в справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в

м. Києві до ОСОБА_1

про стягнення боргу

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В апеляційній скарзі Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності (а.с.4).

Відповідно до листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій ГУ ПФУ в м.Києві № 1209 сума переплати ОСОБА_1 склала 524 грн. 06 коп. (а.с. 5).

На підставі цього листа УПФУ у Дніпровському районі м.Києва з метою досудового врегулювання спору направив відповідачці лист від 23.12.2015 р. №23068/06, яким було запропоновано їй сплатити суму боргу в добровільному порядку (а.с.6). Проте, відповідачкою вказані кошти повернуті не були.

Також, обґрунтовуючи позов позивач зазначав, що переплата пенсії відповідачці у сумі 524,06 грн. виникла внаслідок рахункової помилки при автоматизованому способі обробки пенсійної документації, тому просив задовольнити позов.

Заперечуючи проти позову відповідачка посилалася, зокрема на те, що рахункової помилки у даному випадку немає, що ніяких розрахунків щодо її пенсії у 2015 р. позивач не проводив, що її пенсія була переведена із Соколівського УПФУ у Львівській області до м.Києва у зв'язку із її переїздом на проживання до м.Києва.

Зазначала також, що не є помилкою неналежне виконання обов»язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а саме у даному випадку, незастосування службовими особами нормативного акту, яким регулюється обчислення та нарахування пенсії для певних категорій пенсіонерів; що не було припинено виплату згідно ч.2 ст.6 ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в України», який вона втратила у зв»язку із переїздом до м.Києва, тому, це не є рахунковою помилкою.

Згідно п.24 постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тощо, не можуть вважатися ними не пов»язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у т.ч. колективного договору.

Такі доводи відповідачки є слушними.

Згідно ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Згідно ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, не подання відомостей про зміну у складі членів сім'ї тощо), стягується на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуєгься, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 р. (справа №6-91 цс 14) та від 22 січня 2014 року (справа №6-151 цс 13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

Тому, оцінивши зібрані докази, наведені сторонами доводи та заперечення щодо предмету позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Лівобережним об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві не доведено наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 безпідставно одержаних коштів за відсутності обставин, які б свідчили про недобросовісність набуття ОСОБА_1 коштів у розмірі 524,06 грн. Тому з урахуванням положень ст.1215 ЦК України проведена відповідачці виплата призначеної пенсії за вказаний позивачем період поверненню не підлягає.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 18.01.2018 р.

Головуючий : Судді :