Постанова

Іменем України

16 січня 2018 року

м. Київ

справа № 664/2171/16-ц

провадження № 61-932 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

зацікавлена особа - Олешківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2на рішення Цюрупинського районного суду м. Херсона Заславець Н. В. від 30 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Борка А. Л., Кузнєцової О. А. від 24 листопада 2016 року

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 подавдо суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ялті, Автономна Республіка Крим, Україна, його матері - громадянки України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє постійне місце проживання: АДРЕСА_1.

У поданій до суду заяві зазначив, що його мати ОСОБА_4 постійно проживала в будинку АДРЕСА_1. Мати була онкохворою, перенесла операцію і з лютого 2016 року була виписана під нагляд хірурга і онколога за місцем постійного проживання. ОСОБА_1 забезпечував матері належний догляд, оскільки остання після операції не рухалася. 15 вересня 2016 року він виявив, що мати зникла з місця постійного проживання, у зв'язку з цим звернувся до Цюрупинського відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Херсонській області із заявою про розшук матері, було відкрито кримінальне провадження.

ОСОБА_4 належав на праві власності у АДРЕСА_2, житловий будинок, і саме до м. Ялти, без повідомлення, його матір була вивезена ОСОБА_2, де мати і померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

23 вересня 2016 року йому було видано в м. Ялті медичне свідоцтво про смерть матері - ОСОБА_4, а також довідку за № 1573 про смерть ОСОБА_4, в якій зазначено місце смерті: м. Ялта,Автономна Республіка Крим. На підставі цих документів він поховав матір в м. Ялта, що підтверджено виданим йому свідоцтвом про захоронення НОМЕР_1. У зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим на території півострова контроль за видачею документів здійснюють органи Російської Федерації, діє юрисдикція іноземної держави та застосовуються її закони. Тому документи про смерть, видані відповідно до законів Російської Федерації, є неприйнятними для українських органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішенням Цюрупинського районного суду м. Херсона від 30 вересня

2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ялта Автономна Республіка Крим, Україна. Рішення суду допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4, постійно проживала в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Брилівської селищної ради Олешківського району Херсонської області № 1069

від 29 вересня 2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла у м. Ялта, Автономна Республіка Крим, Україна, що підтверджено заявником медичним свідоцтвом про смерть (серія 35 № 039312), виданим Ялтинською міською лікарнею № 1 від 23 вересня 2016 року, довідкою про смерть № 1573, виданою Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану

23 вересня 2016року, посвідченням про захоронення НОМЕР_1 від 27 вересня 2016року.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Цюрупинського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскільки заявник - ОСОБА_1 є зареєстрованим та постійно проживає на території Олешківського (Цюрупинського) району Херсонської області, то його звернення до відповідного суду за місцем проживання із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, є правомірним. Крім того, апеляційний суд погодився з тим, що заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України подається за місцем проживання (перебування) заявника до суду за межами тимчасово окупованої території України.

У грудні 2016 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення, яким залишити без розгляду заяву ОСОБА_1

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 грудня 2017 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 23 вересня 2016 ОСОБА_1 йому було видано в

м. Ялті, Автономна Республіка Крим, медичне свідоцтво про смерть його матері - ОСОБА_4, а також довідку за № 1573 про смерть ОСОБА_4, в якій зазначено місце смерті: м. Ялта, Автономна Республіка Крим. На підставі цих документів ОСОБА_1 поховав матір в м. Ялта, що підтверджено виданим йому свідоцтвом про захоронення НОМЕР_1. У зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим на території півострова контроль за видачею документів здійснюють органи Російської Федерації, діє юрисдикція іноземної держави та застосовуються її закони. Тому документи про смерть, видані відповідно до законів Російської Федерації, є неприйнятними для українських органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Суди першої та апеляційної інстанцій у даній справі правильно застосували Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (статті 1, 4), Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»

від 1 липня 2010 року (пункт 2 частини першої статті 17), ЦК України (стаття 49), врахувавши те, що заявник не мав можливості надати медичні документи встановленого зразка і видані уповноваженими органами України, необхідні для реєстрації смерті ОСОБА_4.

З огляду на практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v Turkey, Cyprus v Turkey), а також Молдови і Росії (зокрема, Mozer v the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v Moldova and Russia), документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ. У справі Cyprus v. Turkey (§§ 91-94) ЄСПЛ постановив, що «зобов'язання не брати до уваги акти факти фактичних утворень не є абсолютним. Життя на відповідній території продовжується для його мешканців. Це життя має бути терпимим, і права мешканців повинні захищатися фактичними органами влади, у тому числі судами; і в інтересах мешканців, акти цих органів не можуть просто ігноруватися третіми державами і міжнародними організаціями, зокрема, судами, у тому числі цим Судом. Інший підхід був би рівнозначним позбавленню мешканців території їхніх прав кожного разу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх мінімальних прав».

Процесуальний порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, регулювався статтями 234, 235, 256-259 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини третьої статті 235 ЦПК України 2004 року, суд розглядає справи окремого провадження з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, якщо спір не врегульовано у досудовому порядку, то суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі (які особи можуть бути заінтересовані у вирішенні цієї справи і підлягають виклику в судове засідання). Притягнення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення, повно і всебічно дослідити всі обставини справи.

Із матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_4 склала заповіт

від 25 грудня 2015 року, в якому заповіла житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_2 своїй дочці - ОСОБА_2; заповіт від 3 серпня 2016 року, в якому заповіла всю належну їй на праві приватної власності частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,0739 га, а також речі домашнього побуту та вжитку своєму синові - ОСОБА_1; 28 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Цюрупинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його матері - ОСОБА_4

Таким чином, рішення судів, які оскаржуються, впливають на права і обов'язки не лише заявника - ОСОБА_1, але й іншої спадкоємиці -ОСОБА_2 У разі якщо особи встановлюють факт смерті з метою спадкування, то суд повинен був дослідити, чи не виникає у даній справі спір про право, а у разі якщо виникає, то чи немає підстав для застосування положень частини 6 статті 235 ЦПК України 2004 р.

Всупереч вказаних положень процесуального права, суди не звернули увагу на те, що померла ОСОБА_4 мала, крім сина - ОСОБА_1, також дочку - ОСОБА_2,не залучили останню до участі у справі і розглянули справу в порядку не позовного, а окремого провадження. Тому рішення Цюрупинського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2016 року та ухвала апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року не є такими, що відповідають встановленим частиною першою статті 263 ЦПК України вимогам про те, що судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлено під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно із статтею 412 ЦПК України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 листопада 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ялта, Автономна Республіка Крим, України, - залишити без розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д. Д. Луспеник

судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк