КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/100/18 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження №22-ц/824/2110/2018 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Приходька К.П., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, апеляційний суд, -

У С Т А Н О В И В :

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 28 жовтня 2011 року ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 гривень. Відповідач зобовязався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до змісту позовної заяви, договір складається з анкети - заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобовязання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2017 року складає 23182,18 грн. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2011 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом помилково застосовано встановлену законом позовну давність до правовідносин, оскільки термін дії платіжної картки встановлено до серпня 2015 року, а банк до суду звернувся в 2017 року, тобто в межах строку позовної давності .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області, та утворено Київський апеляційний суд.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У звязку із зазначеним справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року прийнято справу до свого провадження та визначено розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений ст. 257 ЦК України термін позовної давності на момент звернення позивача до суду за цим позовом сплинув.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено договір без номера (анкета-заява) від 28 жовтня 2011 року на отримання грошових коштів у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Указаним договором передбачено, що клієнт ознайомлений та погоджується з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», а також «Тарифами банку», які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Відповідно до положення пунктів 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Для виконання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначений у заяві та в пам'ятці клієнта.

Як зазначено у п. 1.1.2.5 Умов, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, у порушення умов договору відповідач належним чином зобовязання за договором не виконує, в результаті чого станом на 30 вересня 2017 року виникла заборгованість ОСОБА_4 перед банком, що становить 23 182 грн. 18 коп., з яких: тіло кредиту 417 грн. 00 коп.; відсотки за користування кредитом 17 485 грн. 08 коп.; заборгованість за пенею та комісією 3 700 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процента складова) 1 080 грн. 810 коп.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ч.2 ст. 625 цього кодексу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції в судовому засіданні 09.08.2018 року відповідач заявила про застосування позовної давності, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 151).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором б/н від 28 жовтня 2011 року, з якого можна зробити висновок, що кредитні кошти у розмірі - 417 грн. 00 коп. були зняті відповідачем у травні 2014 року.

Враховуючи ту обставину, що відповідач отримала карту «Універсальна» з 55 днями пільгового періоду, здійснити платіж за кредитним договором остання мала у липні 2014 року.

При цьому у період з травня 2014 року по період нарахування заборгованості ОСОБА_4 жодного платежу не здійснила, про що свідчить розрахунок заборгованості (а. с. 5-6) наданий позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовом про стягнення заборгованості 29 грудня 2017 року.

До цього позивач із аналогічним позовом звертався до Оболонського районного суду міста Києва. Так, ухвалою суду від 02 жовтня 2017 року позовну заяву ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягненням заборгованості за кредитним договором повернуто.

Фактично на момент звернення позивача до Оболонського районного суду міста Києва із вимогою про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 28 жовтня 2011 року строк позовної давності спив.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, про те, що позивач пропустив визначений законодавством строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не пропущений, так як зобовязання щодо повернення даного кредиту припиняється зі спливом останнього дня місяця дії картки (до серпня 2015 року), є безпідставними, оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у позивача виникло в липні 2014 року та саме з цього моменту починається перебіг позовної давності до вимоги про стягнення боргу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів судова колегія приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення даного позову.

За таких обставин, судова колегія вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором заявлені Банком з пропуском строку позовної давності, при цьому позивач не просив поновити строк звернення до суду та не надав суду обґрунтованих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують правильних висновків суду першої.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Д.О. Таргоній

Н.В.Ігнатченко

К.П.Приходько