АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року (суддя Цвіркун О.С.) у справі № 569/1428/17 за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідач сільський голова ОСОБА_7 у своїй промові 14.05.2017 року не висловлював свої оціночні судження стосовно позивачів, а свідомо принижував, ганьбив честь та гідність позивачів, принижував їх ділові та професійні якості як осіб, які виконують професійні обов'язки директора школи, завуча школи, вихователя дитячого садочка, розповсюджуючи (поширюючи) недостовірну інформацію, яка не відповідає дійсності або є неправдиво, поширював відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення зроблено ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 564/1428/17 Головуючий в суді І інстанції - Цвіркун О.С.

Провадження № 22-ц/787/146/2018 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

неправильний висновок про те, що під час виступу ОСОБА_7 не поширював інформації, яка стосується певних конкретних фізичних осіб.

ОСОБА_7 показував пальцем саме на них, при цьому ідентифікував їх за посадами. Враховуючи сільську місцевість, всі присутні розуміли про кого йшла мова, і кого це стосувалося.

Промова голови сільської ради ОСОБА_7 була практично побудова на приниженні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 як осіб, які виконують свої професійні обов'язки директора, завуча, депутата, та явної і відкритої неповаги до них як до жінок та дискредитації їх перед присутніми.

Вказані особи є відомими людьми, а сільський голова на публічному заході присвятив свою промову саме їх приниженню.

Просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_7 покликається на законність рішення суду.

Вказує, що дійсно 14.05.2017 року ним була висловлена власна позиція щодо добровільного об'єднання територіальних громад. Дане питання для громади є актуальним, оскільки неодноразово обговорюється як членами громади так і керівниками органів місцевого самоврядування та виконавчої влади. Ним висловлені власні оціночні судження щодо участі у даному процесі закладів освіти і релігійних об'єднань. Разом з тим, його судження не носять стверджувальний характер, він не висловлював жодних тверджень стосовно безпосередньо позивачів, в тому числі в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує їх гідність, честь чи ділову репутацію.

Просить суд залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, пояснення позивачів та їх представника, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної сакарги без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_10, під час виступу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Данчиміст Костопільського району, висловлював свої оціночні судження та не поширював інформацію, яка принижувала честь, гідність, ділову репутацію позивачів.

Вказаний висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в будинку культури (клубі) с. Данчиміст Костопільського району Рівненської області, де проходив святковий концерт присвячений Дню матері, після його закінчення, сільський голова Мирненської сільської ради ОСОБА_7, який є відповідачем по справі, під час свого виступу, промовив наступні слова: "…почався рух, почала Мирненська школа, вчителі Мирненської школи…із церкви почалось, рознесли писульки по Мирному, по Тихому, по Данчимосту…Не слухайте тих, оце, що ходять …Чого імєнно в Данчимістську громаду втручається Мирненська школа, директор - раз, завуч - два. Ніхто не питав в сільського голови дозволу. Вам розуму треба і щоб нормально працювали. Ви в Мирному депутати, тут ви - ніхто. В тих писульках оббріхують мене, ОСОБА_2 оббріхують, і це все робить іменно Мирненська школа… Візьмемо Мирненську школу, їм аби не ОСОБА_2, їх всі устроюють, аби не ОСОБА_2. 12 кандидатів: одна перед другою. … кричала Мирненська школа, Толочика напоїли… Підписи поставили, хто присутній в залі, там не було голосування, хто до Костополя. (про садочок) Була ОСОБА_5 При передачі була виявлена крадіжка продуктів на 3,5 тис. грн... Відповідно помінявся завідувач. Чого ніхто в Мирненській школі не переживає, що 10 класу не стало, випускного не буде…Ви вже своє відбігали, послухайте мене. Директор школи, вчителя переживають, бояться того ОСОБА_2, як вогню, і почали із церкви. Мирненська школа на церкву пішла. Чого іменно вночі. Чого з Мирненської школи їдуть діти то в Костопіль, то в Данчиміст. Чого нема 10 класу. Що це за обстановка така. Такого ще не було. Вони почали гадення із церкв. Колись рівнялись на школу, а заре?".

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 була директором Мирненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та є депутатом Мирненської сільської ради сьомого скликання, що підтверджується наказом Відділу освіти Костопільської РДА Рівненської області № 44-к від 17 березня 2014 року "Про призначення ОСОБА_3" та посвідченням № 6 від 11 листопада 2015 року.

ОСОБА_4 є заступником директора з навчально-виховної роботи Мирненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів та депутатом Мирненської сільської ради сьомого скликання, що підтверджується наказом Відділу освіти Костопільської РДА Рівненської області № 298-к від 03 листопада 2008 року "Про переведення ОСОБА_4" та посвідченням № 5 від 11 листопада 2015 року.

ОСОБА_5 працює вихователем у дитячому навчальному закладі № 5 "Ромашка".

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України "Про інформацію" від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до п. 15 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співіснування та принципів людської моралі.

Відповідно до п. 19 цієї ж постанови при вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( 475/97-ВР )".

Згідно частини першої статті 30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною другої даної статті встановлено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Даною нормою також встановлено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Згідно ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Висловлена ОСОБА_7 стосовно ОСОБА_5 інформація про садочок, а саме: "Була ОСОБА_5 При передачі була виявлена крадіжка продуктів на 3.5 тис. грн відповідно помінявся завідувач" не містить жодного посилання на те, що саме ОСОБА_5 здійснила вказану крадіжку.

Зміст висловлювань відповідача щодо Мирненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів не містить інформації, яка б принижувала честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Вислів відповідача "Це вам не школа, і це не баня" не містить інформації про особисте життя ОСОБА_3 чи ОСОБА_4, яка принижує їх честь та гідність.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що висловлена ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час виступу в будинку культури с. Данчиміст Костопільського району інформація є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню та доведенню на правдивість, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо свободи вираження поглядів.

Окрім того ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є депутатами Мирненської сільської ради, а тому є публічними особами громади, що зумовлює наявність певних особливостей при вирішенні спорів про захист їх гідності, честі чи ділової репутації.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Як роз'яснено у п. 21 зазначеної постанови Пленуму при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб, вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко