Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 295/13872/16-ц

провадження № 61-25287св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомира, Головне територіальне управління юстиції у Житомирської області, ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2017 року у складі судді Гумен Н. В. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року у складі суддів: Талько О. Б., Григорусь Н. Й., Коломієць О. С.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира, Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, вселення, визнання дій неправомірними, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зазначав, що ОСОБА_2 зверталася до суду із позовом до нього про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, який задоволено рішенням суду від 21 березня 2016 року, яке залишено без змін апеляційним судом Житомирської області. На підставі вказаного рішення його виселено зі спірного помешкання. До вирішення спору в апеляційному суді він проживав спільно з ОСОБА_2 у спірному помешканні, 11 серпня 2016 року після повернення з пенсійного відділу та лікарні виявив, що його речі перебувають на подвір'ї, вхідний замок дверей замінено. Тобто, виконання рішення суду про виселення відбулося без його присутності, виконавча служба не надала змогу добровільно виселитися, не провела опис його майна та не вирішила питання щодо його зберігання. Майно та 700 доларів, які були в кишені штанів, він оцінює в розмірі 21 550 грн.

Посилаючись на викладені обставини, просив усунути перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: будинком АДРЕСА_1; вселити його до будинку; визнати неправомірними дії Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, ОСОБА_2 щодо виселення та усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів в солідарному порядку відшкодувати майнову шкоду в сумі 21 550 грн. та моральну шкоду в сумі 12 тис. грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що єдиним власником будинку АДРЕСА_1 на час розгляду справи є ОСОБА_2, при цьому в судовому порядку вирішено питання щодо усунення перешкод ОСОБА_2 в користуванні власністю - будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1, а, отже, права позивача не порушені та не потребують судового захисту, а вселення ОСОБА_1 до спірного помешкання може порушити право власності відповідача. Дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання дій відповідачів неправомірними, є необґрунтованими, а скаржником не доведено бездіяльність державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 березня 2016 року, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу порушення його прав чи свобод в межах проведення виконавчих дій, враховуючи, що неотримання повідомлень з виконавчої служби, які належним чином були направлені на адресу ОСОБА_1, не є безумовною підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними, враховуючи також, що доказів того, під час проведення виконавчих дій в будинку знаходилися речі позивача, останнім не надано, акт в якому значиться, що речі боржника в приміщенні відсутні, підписаний державним виконавцем Скрит Л. В., стягувачем ОСОБА_2, понятими ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ще двома державними виконавцями та працівником поліції. Позивачем не доведено наявність причинного зв'язку між діями відповідачів та заподіяною позивачу майновою шкодою, яка оцінена в розмірі 21 550 грн, судом також не встановлено, що відповідачі є суб'єктами правопорушення, а відтак немає доказів, що позивачу були завдані збитки та їх дійсний розмір, також зі слів відповідачки позивач з своїх мотивів не забирає свої речі, тому заявлені позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі задоволенню не підлягають. Враховуючи, що виникнення підстав для відшкодування моральної шкоди безпосередньо залежить від доведення позивачем причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідачів та заподіяною позивачу шкодою, що не знайшло підтвердження в межах даного спору, інших підстав для покладення на відповідачів відповідальності за спричинення позивачу моральної шкоди у позовній заяві не наведено, тому в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, яка оцінена позивачем в розмірі 12 тис. грн, необхідно відмовити.

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що він був належним чином повідомлений про дату та час проведення виконавчих дій. Крім того, державний виконавець зобов'язувався провести опис його майна, що вчинено не було. Він свої речі не забирав із спірного будинку та їх місцезнаходження йому невідоме.

16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 грудня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, виселено ОСОБА_1 із житлового будинку АДРЕСА_1

19 квітня 2016 року Богунським районним судом м. Житомира виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Постановою головного державного виконавця Богунського ВДВС Ранчук Н. О. від 28 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження та зазначено про необхідність ОСОБА_1 самостійно виконати рішення суду до 13 травня 2016 року.

Зазначена постанова відправлена 29 квітня 2016 року боржнику за адресою: АДРЕСА_1.

21 червня 2016 року за вказаною адресою рекомендованим листом з повідомленням направлено вимогу державного виконавця виконати рішення суду у строк до 27 червня 2016 року.

Поштовий конверт з вимогою повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

05 липня 2016 року старшим державним виконавцем Богунського ВДВС Скрит Л. В. винесено постанову про примусовий привід боржника до відділу державної виконавчої служби.

Рапорт інспектора поліції свідчить про те, що привід ОСОБА_1 не виконаний, оскільки під час відвідування житлового будинку АДРЕСА_1 ніхто не відчинив двері, письмові виклики залишені без реагування.

На підставі постанови старшого державного виконавця Скрит Л. В. від 01 серпня 2016 року залучено працівників поліції для проведення виконавчих дій.

02 серпня 2016 року сторонам виконавчого провадження рекомендованими листами з повідомленням направлено вимогу державного виконавця щодо необхідності їх присутності під час примусового виконання рішення суду 11 серпня 2016 року о 11 год.

Конверт із даною вимогою, адресований боржникові, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

11 серпня 2016 року старшим державним виконавцем Скрит Л. В. за участю понятих складений акт про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1, державним виконавцем усунено перешкоди у користуванні стягувачем вказаним житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_1

Боржник при проведенні виконавчих дій був відсутній, особисті речі його в приміщенні були відсутні.

Відповідно до положень частини другої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній станом на 28 квітня 2016 року) у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За змістом статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням поліцейських з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника.

У разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про примусове виселення, повідомлення надісилалися йому за адресою, за якою мало здійснюватися виселення, тому його відсутність під час виконання рішення не свідчить про порушення державним виконавцем вимог закону.

Зміст акта від 11 серпня 2016 року свідчить про те, що в присутності понятих державним виконавцем встановлено відсутність майна боржника в будинку АДРЕСА_1, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів про дотримання державним виконавцем вимог статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» при виселенні ОСОБА_1

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи, є необґрунтованими та не впливають на законність прийнятих судами рішень.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик