Справа № 371/510/17 Головуючий у І інстанції Поліщук А. С.
Провадження № 22-ц/780/459/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 48 16.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року м. Київ

справа № 371/510/17

провадження № 22ц/780/459/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Сліпченка О.І., Голуб С.А.

при секретарі - Дрозд Р.І.

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_4

представник позивачки - адвокат Ткаченко Сергій Олександрович

відповідач - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Миронівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року у складі судді Поліщука А.С., повний текст складений 25.10.2017 року,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України:

пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2017 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом посилаючись, що з 21 вересня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, що призводило до постійних сварок, тому проживають окремо, наміру зберігати сім'ю вона не має. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не бере участі у її вихованні. Таким чином, позивачка просила розірвати шлюб та стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн.

Заочним рішенням Миронівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Розірвано шлюб між сторонами. Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 713 грн. щомісячно із подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 12 квітня 2017 року до досягнення дочкою повноліття. Крім того, суд стягнув з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 640 грн., понесених нею судових витрат та на користь держави Україна судовий збір в розмірі 640 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з таким рішенням позивачка подала апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом винесено заочне рішення без погодження з нею, як з позивачем, що грубо порушує норми процесуального права. Крім того судом проголошено вступну та резолютивну частину з визначенням однієї суми виплати аліментів 888, 50 грн. щомісяця, а в повному тексті суддя на свій розсуд змінив розмір аліментів на 713 грн. щомісяця. Також судом не враховано положення сімейного кодексу, щодо розміру аліментів, а саме те, що розмір повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тому просила скасувати заочне рішення суду в частині вирішення питання про стягнення аліментів, стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.04.2017 року до досягнення дочкою повноліття.

В суді апеляційної інстанції адвокат Іжак О.І., представник відповідача ОСОБА_6 в апеляційній інстанції, скаргу не визнав, проти її задоволення заперечував, посилаючись на безпідставність доводів скарги, просив рішення залишити без змін.

Позивачка та її представник належним чином повідомлялися про час розгляду справи, до суду не з'явилися, їх неявка відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_6, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині оскарження розміру стягнутих аліментів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 181 Сімейного Кодексу України визначено , що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 2013 року, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час з лютого 2017 року сторони проживають окремо, малолітня дочка сторін проживає з матір'ю, що фактично не заперечується сторонами.

Звернувшись з даним позовом ОСОБА_4 зазначала, що вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, а відповідач не бажає добровільно врегулювати питання щодо утримання дитини, в зв'язку з чим просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів частково в розмірі 713 грн., суд першої інстанції виходив з того, що аліменти в розмірі 3000 гривень перевищуватимуть встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, тому стягнув половину встановленого на 2017 рік мінімального прожиткового мінімуму для дитини, віком до 6 років розміром 1426 грн.

Погоджуючись з висновком суду щодо правомірності вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки сторін у твердій грошовій сумі, колегія суддів з визначеним судом розміром аліментів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 713 грн., суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи, зокрема те, що позивачка не працює внаслідок догляду за малолітньою дитиною та не врахував тієї обставини, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою за віком (27 років), вік дитини та його потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування комунальними, медичними, іншими послугами) та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку, колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання їх спільної дитини аліменти у розмірі 2000 грн., що на думку судової колегії відповідає вимогам закону з урахуванням обставин справи.

При цьому представник відповідача в суді апеляційної інстанції не посилався на те, що те, що у нього на утриманні знаходяться будь які інші особи, проте як дитина відповідача будь-яких доходів на утримання, окрім утримання батьками, не має.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дочки не відповідають обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в цій частині підлягає зміні відповідно до вимог ст.376 ЦПК України.

В решті рішення суду не оскаржується, тому залишається без змін.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Миронівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2017 року змінити в частині розміру стягнутих аліментів та визначити розмір аліментів в сумі 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави Україна судовий збір в розмірі 704 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді:

О.І.Сліпченко

С.А.Голуб