Дата документу 30.01.2018
Справа № 320/5682/17
Провадження № 2/320/338/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Бахаєва І.М.,
при секретарі Фурсовій Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, 29.08.1985р.н., таким, що втратив право користування житловим будинком №104 по вулиці Польовій в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області та примусово зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в будинку №104 по вулиці Польовій в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області .
Свій позов позивач мотивувала тим, що відповідно до договору дарування будинку від 15.10.2004 їй, ОСОБА_1 належить на праві власності будинок №104 по вулиці Польовій в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області. Раніше до будинку, який їй належить було зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2, який просив в неї, що як тільки він купить собі житло, то одразу зніметься з реєстраційного обліку в її будинку. Однак, на протязі майже семи років відповідач не проживає в будинку який їй належить, речей його не має. Теперішня адреса проживання відповідача їй не відома. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку, який ї належить на праві власності створює перешкоди у реалізації її права власності, що полягає у тому числі і в понесені зайвих витрат по оплаті комунальних послуг, створення перешкод в отриманні субсидій, тощо. Крім того, внаслідок наявності реєстрації місця проживання відповідача її права обмежені оскільки існують наявні перешкоди у здійсненні права на власність на власний розсуд, в тому числі на відчуження обєкту права власності у встановлений законом спосіб, Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належною йому житловою квартирою.
Сторони у судове засідання не зявились.
Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи оповіщений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши ст. 293 ЦПК України суд встановлює юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 15.10.2004, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5191518 від 26.10.2004, ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок №104 по вулиці Польовій в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області./а.с.8,9/
Відповідно до повідомлення Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №406 від 23.08.2017 відповідач ОСОБА_2, 29.08.1985р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.13/
Однак, згідно довідки Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №2991 від 28.07.2017 ОСОБА_2, 29.08.1985р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 2010року не проживає.
В силу того, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Вознесенка, вул. Польова, 104, залишається зареєстрованим ОСОБА_2, що перешкоджає власнику будинку ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, 29.08.1985р.н., таким, що втратив право користування житловим будинком №104 по вулиці Польовій в с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ