Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2018 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Черкаської райдержадміністрації в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Черкаський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Комунальний заклад «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Проте батьки дитини покладені на них обов'язки щодо виховання та утримання дітей не виконують, незадовільні житлово-побутові умови проживання, систематичне зловживання алкогольними напоями, ведення асоціального способу життя, неодноразове залишення малолітніх дітей без нагляду, відсутність надання необхідного медичного лікування, недотримання рекомендацій органу опіки та піклування Хацьківської сільської ради, фахівців Черкаського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, відсутність протягом тривалого часу позитивних змін у родині ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідчать про неспроможність батьків на теперішній час самостійно забезпечити належні умови для проживання, повноцінного розвитку та виховання своїх дітей. Позивач просив суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути з них аліменти на утримання дітей, до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні представник позивача, позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, мотивуючи це тим, що за викладених в позові обставин відсутні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав, та пояснили, що невиконання батьківських обов'язків відповідачем ОСОБА_3 відбулось не з вини відповідача, а через складні життєві обставини в яких вони опинилась, а саме смерть старшої дочки та невиплата заробітної плати, проте дітям приділяли увагу як могли, забезпечували необхідним харчуванням, займалися лікуванням та вихованням дітей, догляд за ними здійснювали на належному рівні.

Представник Черкаського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді судовому засіданні позов підтримала, та вказала, що залишення малолітніх дітей без нагляду, зловживання алкогольними напоями,недотримання рекомендацій органу опіки та піклування Хацьківської сільської ради, фахівців Черкаського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, відсутність протягом тривалого часу позитивних змін у родині відповідачів свідчать про неспроможність батьків забезпечити належні умови для проживання, повноцінного розвитку та виховання своїх дітей.

Представник Комунального закладу «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Черкаської обласної ради в судовому засіданні зазначила, що при виборі своєї позиції таких правовідносинах завжди виходить із інтересів дитини і з позиції захисту дітей. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків щодо виховання та розвитку дітей, а тому мають бути позбавлені батьківських прав, а також з них мають стягувати аліменти.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

З 01.09.2014 як ОСОБА_6 так і ОСОБА_7 перебували на обліку служби у справах дітей Черкаської райдержадміністрації як діти, що опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки відповідно до рішення виконавчого комітету Хацьківської сільської ради від 15.08.2014 № 31 малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вилучені у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю від матері ОСОБА_3.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.09.2014 малолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 відібрані від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, шо рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.04.2015 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернуті на подальше виховання та проживання в сім'ю матері ОСОБА_3

Згідно з рішенням виконавчого комітету Хацьківської сільської ради від 14.07.2017 № 33 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 в зв'язку із неналежним виконанням нею своїх батьківських обов'язків відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Як вбачається з актів відвідування від 23.08.2017 та 29.08.2017, ОСОБА_3 проживає разом з співмешканцем ОСОБА_2, 1959 р. н. На момент відвідування малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували вдома самі, оскільки з 21 серпня 2017 їх матір відсутня, її місцезнаходження невідомо. Діти неохайні, брудні та в брудному одязі. Санітарно-гігієнічні умови проживання в будинку незадовільні. ОСОБА_6 самостійно доглядає за меншою сестрою.Кошти, які ОСОБА_3 отримує на дітей, як одинока мати витрачає на власні потреби.

Відповідно до акту обстеження від 31.08.2017 за місцем проживання сім'ї ОСОБА_3 мати відсутня більше 10 днів, будь-яка їжа відсутня, всюди бруд, діти сплять в одному ліжку, належних умов для проживання, розвитку та виховання дітей не створено, санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні. У період відсутності матері діти вимушені ходити у сусіднє село до родичів, які їх нагодували, допомогли ОСОБА_6 одягом, в якому вона повинна була іти до школи на свято «1 Вересня».

Відповідно до характеристики Хацьківської сільської ради від 03.10.2017 748/02-17 ОСОБА_3 проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_2, мають спільних дітей: ОСОБА_6, 2002 р. н., та ОСОБА_7, 2012 р. н. ОСОБА_3 не виконує належним чином свої батьківські обов'язки відносно дітей, часто залишає їх самих або на співмешканця. Вихованням дітей не займається, здійснює недостатній догляд за дітьми, не лікує дітей належним чином. Кошти, що отримує на дітей, використовує не за призначенням. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають схильність до зловживання алкогольними напоями.

Відповідно до характеристики Хацьківської сільської ради від 03.10.2017 749/02-17 ОСОБА_2 працює на ПАТ «Азот», проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_3 та виховують двох спільних дітей. Дані громадяни постійно зловживають алкоголем, в результаті чого виникають сварки та бійки, очевидцями яких є діти. Під час конфліктів діти зазвичай перебувають вдома, залишаються без догляду та страждають. Нормальних умов для навчання та виховання, якісного харчування малолітніх дітей батько забезпечити не може. Вихованням дітей не займається, догляд за дітьми здійснює не на належному рівні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як підставою для задоволення позовних вимог позивачем було заявлено наступні підстави, а саме що відповідачі систематично зловживають алкогольними напоями, ведуть асоціального спосіб життя, залишають малолітніх дітей без нагляду, не надають дітям необхідного медичного лікування.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось учасниками процесу відповідач ОСОБА_2 працює електриком на ПАТ «Азот», а відповідач ОСОБА_3 на даний час не має постійного місця роботи, здебільшого працює по найму та має тимчасові заробітки, проте вони забезпечують своїх дітей всім необхідним для навчання, одягом, взуттям, харчуванням, умови проживання дітей задовільні.

Крім того в судовому засіданні також було встановлено, що діти доставлені до комунальних закладів у зв'язку із залишенням їх без батьківського піклування і нагляду, та відсутністю матері за місцем постійного проживання, що на думку суду свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків.

Проте суд вважає, що позивачем не доведено жодним доказом, що таке невиконання своїх батьківських обов'язків відбувається саме з вини відповідача ОСОБА_3, оскільки відповідач через стрес, який був спричинений смертю старшої дочки, опинилась в складних життєвих та матеріальних умовах, через що не мала достатньої матеріальної та фізичної можливості достатньо приділяти уваги вихованню та належному матеріальному забезпеченню дітей.

Наявність винної поведінки відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов'язків в даному випадку не може бути підставою для позбавлення її батьківських прав з цих підстав. Дана позиція чітко висловлена у зазначеній постанові пленуму Верховного суду.

Так само не надано належних доказів , які б безспірно свідчили, що дітям не надається необхідне медичного лікування, через що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, доставлена до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», а малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, доставлена до дитячого відділення Черкаської центральної районної лікарні, оскільки при огляді медичним працівником поставлений попередній діагноз «стригучий лишай волосяної частини голови» саме через винну поведінку відповідачів та умисне ухилення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків відносно їх дітей.

Суд критично ставиться до висновку від 18.09.2017 року за N 675/01-16 служби у справах дітей Черкаської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки при складанні висновку не були з'ясовані належним чином усі суттєві обставини. Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітніх дітей. Крім того, в даному висновку взагалі не ставилось на розгляд питання щодо позбавлення батьківських обов'язків ОСОБА_2

Суд вважає недоведеною, як одну з підстав позбавлення батьківських прав відповідачів, зловживання ними спиртними напоями, оскільки як зазначено у вказаній вище постанові пленуму Верховного суду України дані обставини мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачів щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дітей в разі застосування до відповідачів такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов до висновку, що позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей, не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Суд бере до уваги доводи відповідачів, які заперечують проти позбавлення них батьківських прав, бажають змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачам необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дітей.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачів змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі батьків у їх вихованні.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК УКраїни, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Попередити ОСОБА_2, ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, та покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом 5 днів, з дня закінчення розгляду справи, 16.01.2018 року.

Учасники справи можуть ознайомитись з рішенням по справі на офіційному веб-порталі в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. А. Смоляр