Справа № 587/2930/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, зазначаючи, що з 28 квітня 1978 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Майже десять останніх років вона хворіє і перебуває на постійному лікуванні у лікувальних закладах Сумської області. В 2009 році вона визнана інвалідом ІІ групи загального захворювання, відповідач не проявляв відносно неї як дружини будь-якої турботи - рідко провідував, а останні роки зовсім не провідував її у лікувальних закладах, не купував медичні засоби та препарати, не надавав матеріальну допомогу. Відповідач взагалі викреслив її зі свого життя, мешкає з іншою жінкою, тому позивачка вважала, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, тому просила розірвати шлюб.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, вважав позов безпідставним та необґрунтованим, так як не має жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинені та відновлення родини неможливе. Відповідач зазначав, що позивачка дійсно страждає психічним захворюванням останні роки часто знаходиться в медичних закладах, однак він відвідує її, купує ліки і турбується про жінку, як можна турбуватися про особу, яка майже постійно перебуває на лікуванні в психіатричних закладах. Відповідач заперечив, що мешкає з іншою жінкою, а пред*явлення позову братом жінки представником ОСОБА_1 - вважав таким, що не відповідає інтересам ОСОБА_3, а переслідує свої цілі, оскільки в Роменському міськрайонному суді Сумської області мається справа за заявою ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_3 недієздатною і призначення його опікуном, чого не бажає брат ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові докази, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 28 квітня 1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.( арк.с.6).

23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заяву, в якій просила розірвати шлюб.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 11 грудня 2017 року за клопотанням відповідача сторонам по справі надавався строк на примирення, після спливу вказаного терміну представник позивачки наполягав на розірванні шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу не згодний, заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов*язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз*ясень, що містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч положенням ст. 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили б про наявність передбачених ст. 112, 109 ЦПК України підстав для розірвання шлюбу.

Позивачем не надано доказів того, що подальше збереження шлюбу є неможливим та що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Бажання позивача розірвати шлюб не може бути підставою для задоволення його вимог та розірвання шлюбу. В справі відсутні будь-які належні й переконливі докази, які б свідчили про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Допитана в судовому засіданні за клопотання ОСОБА_1 свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що вона є дружиною ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_3 і яка періодично лікується в психіатричних закладах, останній раз лікувалася в Роменській психіатричній лікарні. На даний час ОСОБА_3 лікування не потребує. Після виписки з медичних закладів ОСОБА_4 не пускає її додому, заявляючи, що вона йому не потрібна, ОСОБА_3 не має ключів від домоволодіння. Крім того свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 тривалий час зраджував дружині ОСОБА_3 з іншою жінкою.

Разом з тим, у відповідності з ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Свідок ОСОБА_6 не назвала джерела своєї обізнаності щодо тих обставин, які повідомила суду. До того ж, вона є дружиною ОСОБА_1, який по справі представляє інтереси ОСОБА_3, отже, не може бути незацікавленою особою по справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що на даний час ОСОБА_3 виписалася з лікарні і перебуває на його утриманні, що не оспорювали в судовому засіданні інші учасники справи. Судом було відкладено розгляд справи і зобов*язано ОСОБА_1 забезпечити явку в судове засідання ОСОБА_3 для дачі особистих пояснень, однак явка ОСОБА_3 не була забезпечена з тих підстав, що, як пояснив ОСОБА_1, ОСОБА_3 на даний час хворіє і він не може доставити її до суду.

Разом з тим, з довідки КУ «Перша обласна спеціалізована лікарня м. Ромни» від 26 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 з 3 лютого 2017 року по 26 грудня 2017 року знаходилася на лікуванні в лікарні з діагнозом «Шизофренія, параноїдная форма, безперервний тип перебігу» та за своїм психічним станом може бути присутньою в судовому засіданні та приймати участь у розгляді справи.( ар. с. 31).

Обґрунтовуючи неможливість забезпечення явки в судове засідання ОСОБА_3 її представник ОСОБА_1 послався на довідку «Сумської міської клінічної лікарні №1» від 16 січня 2018 року, яку надав суду ( ар.с.61). Разом з тим, надана ОСОБА_1 довідка не може бути доказом поважності причин незабезпечення явки в судове засідання ОСОБА_3, оскільки в довідці не співпадає ані прізвище позивачки, ані місце її реєстрації чи проживання. Так, з тексту довідки вбачається, що вона видана «Ляшенко Елене Васильевне», яка мешкає за адресою м. Суми «пров. Костюковського, 11/2», тоді як позивачкою по справі є ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначені обставини дали підстави позивачу та його представнику стверджувати, що брат позивачки ОСОБА_1 навмисно переховує ОСОБА_3 і створює перешкоди у її явці до суду, оскільки має свій інтерес при розгляді Роменським міськрайонним судом справи про визнання ОСОБА_3 недієздатною і призначення ОСОБА_4 її опікуном.

Посилання представника позивачки на те, що ОСОБА_4 фактично викреслив її з свого життя спростовується тим фактом, що на даний час в провадженні Роменського місьрайонного суду Сумської області перебуває справа за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи - Верхньосироватська сільська рада Сумського району Сумської області, Роменська міська рада Сумської області як органи опіки та піклування, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна( ар.с.22).

З ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його дружину ОСОБА_3 недієздатною та призначити саме його опікуном своєї дружини ОСОБА_3, що спростовує позицію представника позивачки про те, що ОСОБА_4 не турбується про дружину, викреслив її з свого життя, не має наміру доглядати за нею і надавати їй необхідну допомогу.

За таких обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264 ЦПК України, ст. 109, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя