Справа № 146/1227/17
"19" січня 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,
з участю секретаря Бойко Т.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
5 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 у Галицькому відділі ДРАЦС РС Львівського міського управління юстиції 12 липня 2014 року, актовий запис № 196.
Даний позов обґрунтувала тим, що у них спільне життя не склалося, у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, сторони проживають окремо, тому їхня сім'я фактично розпалася і примирення між ними неможливе.
Від шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 двічі в судове засідання не з'являвся по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, в зв'язку з чим судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 12 липня 2014 року укладено шлюб у Галицькому відділі ДРАЦС РС Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 196. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_1.
Від спільного проживання у сторін є дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в свідоцтві про народження якої сторони у справі записані батьками.
Оскільки суд встановив, що шлюб сторін існує лише формально,збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, визнання відповідачем позову не порушує законних прав та інтересів інших осіб, тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд відновлює позивачці її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем оплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 640 гривень (а.с.1), які відповідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 113 СК України, ст. ст. 12,13,76,78, 95,141,142,163,258-259,263-265, 354 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 12 липня 2014 року у Галицькому відділі ДРАЦС РС Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 196- розірвати.
Після розірвання шлюбу відновити позивачці її дошлюбне прізвище - ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 гривень (шістсот сорок гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Суддя: О. В. Пилипчук