Справа № 372/1955/17
Провадження № 2-112/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Буртовій О.Є.,

справа № 372/1955/17

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2, фізична особа-підприємець ОСОБА_3

за участю представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про заборону здійснювати підприємницьку діяльність,

в с т а н о в и в:

05.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3 в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просить заборонити відповідачам здійснювати незаконний продаж алкоголю, тютюнових виробів та інших споживчих та неспоживчих товарів на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на прилеглому до земель садового товариства «Арсеналець-6» пляжі Голубого озера. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначила, що на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області розташоване садівницьке товариство «Арсеналець-6» членами якого є сторони по справі. Земельні ділянки учасників даного садівницького товариства, на яких розташовані житлові будинки, межують з громадським пляжем Голубого озера, у звязку з чим на останніх покладається ряд додаткових обовязків щодо належного утримання та користування земельними наділами, передбачених вимогами чинного законодавства. Згідно відомостей з публічної кадастрової карти, земельні ділянки усіх без винятку учасників садівничого товариства, в тому числі відповідачів, належать до земель житлової забудови. Згідно Наказу № 548 від 23.07.2010 Державного комітету України із земельних ресурсів землі житлової забудови можуть бути використані виключно для розміщення житлової забудови, а саме житлових будинків, гуртожитків та господарських будівель, в тому числі гаражів. Однак, протягом останніх двох років відповідачі облаштовували контейнери з хімічними реактивами, які вони разом з найманими працівниками змішують за допомогою компресора закачують у ємність автотранспорту, котрий стоїть на спільній дорозі. В результаті вчинення таких дій на земельну ділянку позивача, яка межує із земельною ділянкою відповідачів, повітряно-крапельним шляхом потрапляють вказані реактиви, які збільшуються в своєму обємі та приймають структуру схожу на пінопласт, що створює небезпеку для здоровя позивача та її рідних, які проживають із нею. Також, протягом останніх двох років відповідачі на власній земельній ділянці житлової забудови та території пляжу розпочали свою господарську діяльність щодо продажу алкогольних напоїв власного виробництва. Вказану діяльність відповідачі проводить без наявності будь-яких дозвільних документів та спеціально облаштованих для цього місць. В результаті цього спостерігається масове скупчення осіб, серед яких велика кількість перебуває в стані алкогольного спяніння. Позивач зверталася з заявою до голови садівничого товариства «Арсеналець-6» з метою припинення вказаних дій, за результатами розгляду якої садівничим товариство було винесено постанову від 25.06.2016 року, якою вказані дії відповідача ОСОБА_2 визнали такими, що грубо порушують Статут садівничого товариства «Арсеналець-6» та відповідно зобовязано відповідача припинити здійснювати торгівлю на пляжі спиртними напоями та розводити вогнища на території пляжу для приготування страв, які останній реалізовував з підприємницькою метою. Зміст вказаного протоколу було доведено до відома відповідача 27.06.2016 року в присутності більше 30 жильців та членів товариства, проте останній свій підпис ставити відмовився, та жодних вимог не виконав. На відповідача ОСОБА_2 неодноразово складались протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 155 КУпАП та ч. 1 ст. 160 КУпАП. Також, відповідачі без будь-яких дозволів самовільно переобладнали житловий будинок у торгівельний пункт та заклад громадського харчування, що унеможливлює нормальне співжиття сусідів, які проживають поряд. Крім того, відповідач ОСОБА_2 самовільно розміщує торгівельні пункти на пляжі озера, чим грубо порушує правила користування водними обєктами та положеннями Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Незаконна підприємницька діяльність відповідачів, як на власній земельній ділянці так і на пляжі озера, що є місцем загального користування, істотно порушує як особисті права позивача, як власника прилеглої території, так і всіх членів садівничого товариства, тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 06.07.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 02.10.2017 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав змінені позовні вимоги в повному обсязі, та просив їх задовольнити з підстав вказаних в обгрунтуванні позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що відповідач не здійснював торгівельної діяльності, як підприємець, влітку 2016 року, та на те, що позивачем не надано доказів в чому полягає порушення законних прав та інтересів саме ОСОБА_1 в діях відповідача, крім того, посилаються на надання позивачем неналежних, недостовірних та недопустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного.

Свідок ОСОБА_5, суду показала, що є сусідкою позивача, та заступником голови садового товариства. В 2016 році відповідач торгував алкогольними напоями, продуктами харчування, пивом, водою, тобто незаконно здійснював підприємницьку діяльність. Викликали міліцію, збирали комісію щоб зупинити незаконну торгівлю.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що відповідач чинить перешкоди у користуванні власністю всим жителям садового товариства, здійснюючи незаконну торгівлю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,080 га, на території СТ «Арсеналець-6» Підгірцівської сільської ради Обухівського району, буд. 3, надану для колективного садівництва, що підтверджується копією державного акту на праві приватної власності на землю серії НОМЕР_1, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 134326543 від 14.08.2018 року, ОСОБА_7 на праві власності належить садовий будинок АДРЕСА_1.

20.06.2016 року члени товариства звернулися до Голови правління СТ «Арсеналець-6» з колективною скаргою щодо порушення громадського порядку та санітарних норм в районі громадського пляжу Голубого озера, в якому повідомляють, що ОСОБА_2 веде свою господарську діяльність та розширяє свою торгову точку і займає вже й територію пляжу, та у звязку з уникненням правопорушень та попередженням негативних антиморальних та антисанітарних явищ, вимагали вплинути на ОСОБА_2 та заборонити торгівлю спиртних напоїв, безпосередньо пива в районі пляжу Голубого озера.

Постановою правління СТ «Арсеналець-6» від 25.06.2016 року Про скликання загальних зборів членів СТ, заборонено на території пляжу торгівля спиртними напоями, та заборонено розведення вогнищ для приготування страв на території пляжу, що підтверджується копією виписки з даної постанови.

24.07.2016 року членом комісії загальних зборів СТ «Арсеналець-6» ОСОБА_8 складено акт нагляду стану інфраструктури району громадського пляжу Голубого озера СТ «Арсеналець-6», яким встановив ведення торгівлі з 10 год., на що ОСОБА_2 повідомив, що в нього є дозвіл на торгівлю пивом на пляжі.

В матеріалах справи також наявні копії протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 155 КУпАП та ч. 1 ст. 160 КУпАП, однак постанов, якими ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за даними статтями, позивачем не надано.

Відповідно до довідки Голови правління СТ «Арсеналець-6» № 03-07-11/17 від 07.11.2017 року, ОСОБА_2, який мешкає на ділянці НОМЕР_2, на протязі з вересня 2016 року по листопада 2017 року на території ГО СТ «Арсеналець-6» не займався торговельно-підприємницькою діяльністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Статтею 275 ЦК України, передбачено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України і ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Забороняються торгівля алкогольними напоями на розлив у закладах ресторанного господарства за відсутності належних санітарно-гігієнічних умов та обладнання (забезпеченість проточною питною водою, посудом, мірними ємкостями, одноразовим посудом тощо, наявність умов для миття посуду) та інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», громадяни мають право окрім іншого і на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих обставини, які покладені в основу позову.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі за недоведеністю порушення прав позивача, відповідачами, суду не надано позивачем належним і допустимих доказів, що зайняття відповідачами підприємницькою діяльністю навіть з порушенням вимог чинного законодавства безпосередньо, та конкретно порушує права позивача, та з врахуванням того, що відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства, суд позбавлений можливості з власної ініціативи збирати, витребовувати докази для встановлення обставин справи, з огляду на вказане, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 263-266, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. 41,55 Конституції України, ст. 275 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про заборону здійснювати підприємницьку діяльність, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2018 року.

Суддя: