Номер провадження: 22-ц/785/2345/18
Номер справи місцевого суду: 501/520/17
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування розшуку автомобіля,

встановила:

До суду звернулась ОСОБА_3 з позовом Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області про скасування розшуку автомобілю.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 1511/2948/2012 було відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості перед ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в рамках якого державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 46699563 було вжито засоби примусового виконання рішення Іллічівського міського суду - заявлено в розшук автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачці. В грудні 2016 року Чорноморський міський ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області провадження у виконавчому провадженні закрив, але засоби забезпечення виконавчого провадження не скасував. У зв'язку з чим, 19 березня 2017 року вказаний автомобіль Національною поліцією України було затримано та відправлено на штрафний майданчик. Позивач вважає, що відповідач своїми діями порушає його законне право власника на володіння рухомим майном, та просить усунуть таки перешкоди шляхом скасування розшуку автомобіль НОМЕР_1. Просить суд;

- скасувати постанову про розшук рухомого майна ОСОБА_3 від 09 листопада 2015 року (автомобіль НОМЕР_1), яка ухвалена ВДВС Чорноморського міського управління юстиції в межах виконавчих проваджень № 46699563;

- виключити повідомлення про розшук автомобілю НОМЕР_1 з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна;

- повернути ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_1.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити .

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, але визнав, що на час звернення позивачки ОСОБА_3 до суду з вказаним позов, в провадженні Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області виконавчих проваджень про примусове стягнення з ОСОБА_3 відсутні.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області від 19 листопада 2015 року по виконавчому провадженню № 46699563 про розшук автомобілю НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3. Повернено ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_1. В іншій частині - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання, призначене на 17.01.2018 року, сторони у справі не з'явились. були належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 29.01.2018 року, про що зазначено у вступній частині постанови апеляційного суду Одеської області.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.п. 3-4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою та суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

Так, задовольняючи позов суд першої інстанції послався на наступні обставини.

Згідно свідоцтва НОМЕР_2 про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с. 10).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюбу від 04 червня 2010 року, актовий запис № 75, позивачка змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до копії постанови від 20 грудня 2016 року державного виконавця Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області, виконавчі документи по виконавчому провадженню № 46699563 повернуто стягувачу - ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 5-6).

З довідки Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області № 19-2695 від 21 березня 2017 року вбачається, що в проваджені Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області виконавчих проваджень про примусове стягнення з ОСОБА_3 відсутні (а.с. 7).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статей 316, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 39 Закону України № 1404-19 «Про виконавче провадження» повернення виконавчого листа стягувачу - одна із форм закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 40 цього ж Закону, державний виконавець повинен у постанові про закриття провадження (повернення виконавчого листа) скасувати всі засоби про примусове виконання (розшук майно тощо).

Суд першої інстанції на підставі викладеного дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з ухваленням рішення про скасування постанови про розшук майна боржника, а саме: автомобіль НОМЕР_1, винесеної 09 листопада 2015 року державним виконавцем Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеської області у рамках виконавчого провадження № 46699563.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 фактично оскаржує дії державного виконавця ВДВС щодо скасування розшуку автомобіля при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу. Однак, при цьому ОСОБА_3 звернулася не з скаргою на такі дії, а з позовом до ВДВС, що не може вважатися належним способом захисту своїх прав в розумінні ст. 16 ЦК України.

Більш того, судом першої інстанції не повністю встановлено коло осіб, які повинні були бути залучені до розгляду справи.

Матеріали справи містять достатні дані про те, що по виконавчому провадженні стягувачем є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», спірний автомобіль є предметом застави за кредитним договором від 2008 року та було переданоОСОБА_3 у заставу цьому Банку.

Саме за рахунок від продажу цього автомобіля Банк намагається отримати погашення боргових зобов'язань ОСОБА_3

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув своєї уваги та не вирішив питання про залучення Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до участі у справі.

Крім цього, судова колегія звертає свою увагу на те, що суд першої інстанції порушив також норми матеріального права, вказавши, що «Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого листа стягувачу - одна із форм закінчення виконавчого провадження. Відповідно до статті 40 цього ж Закону, державний виконавець повинен у постанові про закриття провадження (повернення виконавчого листа) скасувати всі засоби про примусове виконання (розшук майно тощо)».

Проте, суд першої інстанції не врахував, що повернення виконавчого документу стягувачу не є однією із форм закінчення виконавчого провадження та не передбачено статтею 39 Закону.

Виконавче провадження № 46699563 було завершено (а не закінчено) на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону (а не статті 39) України «Про виконавче провадження». 20.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 46699563 (а не про закінчення) у зв'язку з тим, що транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

Статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнене виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав (а не стягувачу), арешт, накладений на майно (кошти) боржника знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Toбто законом встановлені конкретні підстави для зняття арешту та скасування вжитих виконавцем засобів про примусове виконання: закінчення виконавчого провадження на підставі статті 39 та повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі статті 38 Закону, а при поверненні виконавчого документу стягувачу на підставі статті 37 Законом не передбачено зняття арешту та скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, в тому числі припинення розшуку майна боржника.

Крім того, боржником не сплачений виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення не можуть бути скасовані.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні не зрозуміло кого зобов'язав повернути спірний автомобіль.

Відповідно до положень статті 212 ЦПК України (яка були чинна на момент розгляду справи судом першої інстанції) с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В статті 214 ЦПК (яка були чинна на момент розгляду справи судом першої інстанції) зазначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 215 ЦПК (яка були чинна на момент розгляду справи судом першої інстанції) в мотивувальній частині рішення суд зазначає: встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався;

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими;

3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою;

4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні;

6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу;

7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

4. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, він порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення по суті спору.

В своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить в задоволенні апеляційної скарги ПАТ ПУМБ відмовити, залишити позов без розгляду, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю предмету спору, однак, вказані вимоги не можуть бути взяті судовою колегією до уваги, так як саме на стадії апеляційного провадження не основані на діючих нормах чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування розшуку автомобілявідмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повне судове рішення складено 29.01.2018 року