Справа № 686/8506/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

встановив:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 29.07.2015 року помер її чоловік ОСОБА_6, в шлюбі з яким вона перебувала з 09.06.1968 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на кооперативну квартиру АДРЕСА_1. Будучи членом ЖБК №29, в період перебування із нею в шлюбі, ОСОБА_6 в 1990 році повністю сплатив пайовий внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» за вих.№61 від 29.10.2015 року. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_7, але нотаріус відмовила в оформленні спадщини в звязку з тим, що свідоцтво про право власності на квартиру не було оформлено за життя чоловіка та порекомендувала звернутись до суду з позовом про визнання права власності на вказану квартиру. На момент смерті чоловіка вони постійно проживали разом однією сімєю у вищевказаній квартирі. За даною адресою вона зареєстрована та проживає з 1976 року по теперішні час. Крім неї в квартирі зареєстровані їх сини ОСОБА_2, ОСОБА_2, які подали до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ст.22 КпШС, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно набуте подружжям за час шлюбу є його спільною власністю. Тому позивач просить позов задоволити та визнати за нею право власності на 1/2 частину кооперативної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та визнати за нею право власності на 1/2 частину кооперативної квартири АДРЕСА_1, як на частку в спільному майні подружжя.

Ухвалою суду від 27.06.2018 року до участі в справі залучено в якості відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечили проти їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судовому засіданні при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2015 року помер чоловік позивачки - ОСОБА_6. Після його смерті залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_2.

Згідно довідки ТОВ "ЖЕО" від 29.10.2015р. №61, виданої члену ЖБК №29 про те, що квартира АДРЕСА_2 рахується за померлим ОСОБА_6, вартість квартири після індексації становить 48049,45грн., квартира виплачена повністю.

Згідно повідомлення ОСОБА_4 БТІ 698391 від 13 квітня 2016 року право власності на квартиру АДРЕСА_2, а також за ОСОБА_6К не зареєстровано.

24.09.2015 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_6, однак листом №97/02-14 від 27.03.2018 року їй повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 не має можливості видати в звязку з тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначене майно. Крім того повідомлено, що з довідки ЖЕО №2325 від 24.09.2015 року вбачається, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 з ним проживали та були зареєстровані його дружина - ОСОБА_1, та його сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які з заявами про відмову від прийняття спадщини не звертались.

Вказані обставини підтверджуються: копією матеріалів спадкової справи № 41-2015 до майна померлого ОСОБА_6, заведеної приватним нотаріусом ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_9 24.09.2015 року; свідоцтвом про смерть серія І-БВ № 260972; свідоцтвом про одруження серія ІІ-АБ № 222392; довідкою ТОВ "ЖЕО" від 29.10.2015р. №61; довідкою ТОВ "ЖЕО" ЖЕД-1 від 24.09.2015р. № 2325 про склад сімї; повідомлення ОСОБА_4 БТІ 698391 від 13 квітня 2016 року; свідоцтвами про народження серія І-АГ №414128, серія І-БВ № 315962; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.22 КпШС, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,

доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного

заробітку.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність", член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення,

надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ч.1 ст.368 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтями 370,372 ЦК України, які регулюють порядок виділу та поділу майна, що є у спільній сумісній власності визначено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З довідки ЖЕО №2325 від 24.09.2015 року вбачається, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 з ним проживали та були зареєстровані його дружина - ОСОБА_1, та його сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які з заявами про відмову від прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене, квартира АДРЕСА_4 була придбана подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в період шлюбу і їх частки у спільному майні подружжя є рівними (1/2 частина), а також те, що сини померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини і з заявами про відмову від прийняття спадщини не звертались, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. А саме, слід визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4 ( що становить 1/3 частини від 1/2 частки, що належала спадкодавцю), в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_6, який помер 29.07.2015 року та на 1/2 частину вказаної квартири, як на частку у спільному майні подружжя. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.328, 368, 370, 372, 392, 1216, 1218,1261, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.15 Закону України "Про власність", ст.ст.60,70 СК України, ст.22 КпШС, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителькою 29000 АДРЕСА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_6, який помер 29.07.2015 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (жителькою 29000 АДРЕСА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, як на частку у спільному майні подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідачі: ОСОБА_4 міська рада (29000, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3); ОСОБА_5, 08.08.1969р.н. (житель 29000 АДРЕСА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_2); ОСОБА_2, 26.12.1974р.н. (житель 29000 АДРЕСА_5, ідентифікаційний код НОМЕР_3).

Дата складання повного тексту рішення 29.10.2018 року.

Суддя: