П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів : головуючого судді-доповідача: Гордійчук С.О., суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

розглянула у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_2 ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року ухвалену суддею Бердій М.А. в м. Рівне, у справі №569/17411/17

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року відмовлено у прийняті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Рівнеазот" середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В поданій на ухвалу апеляційній скарзі заявник вказує на її незаконність, оскільки судом не враховано, що судовий наказ може бути виданий не лише на суму заборгованості по заробітній платі, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить в структуру заробітної плати.

Просить ухвалу в оскаржуваній частині скасувати справу повернути до суду першої інстанції для розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції правильно виходив з положень ст..96, п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України (в ред.2004 р.).

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник у своїй заяві вказувала на порушення боржником вимог ст.116 КЗпП України, оскільки ним нею отримано повного розрахунку при звільненні, що є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку а тому просила суд видати наказ про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 30 березня по 14 листопада 2017 року.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо заявлено вимогу не передбачену ст. 96 ЦПК України, аналогічні положення містяться в ч.3 ст.165 ЦПК України в редакції 2017 року.

Таким чином, вказана норма виключає можливість розширеного тлумачення переліку вимог, за якими здійснюється видача судового наказу.

Доводи апеляційної скарги проте, що сума компенсації за порушення строків виплати заробітної плати входить у структуру заробітної плати, а тому суд безпідставно відмовив у видачі судового наказу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні не заслуговують на увагу, оскільки вказані виплати є різними.

У разі невиплати належних працівникові сум при звільненні наступає відповідальність передбачена статтею 117 КЗпП України яка не входить у структуру заробітної плати.

Вимоги щодо видачі судового наказу про стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці» заявник не заявляла.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно застосовано правові норми, які підлягали застосуванню з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 січня 2017 року.

Головуючий:

Судді: