Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 310/8069/16-ц головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
провадження №22ц/778/463/18 суддя-доповідач: Кухар С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Онищенко Е.А.
секретарБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 року по 30.04.2015 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказала, що дитина - ОСОБА_7 проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач протягом тривалого часу, з 2014 року зовсім не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, участі в житті дитини не приймає жодним чином, з днем народження її не вітає, подарунків не передає. До дитини відповідач з'являвся лише у стані наркотичного сп'яніння. З того часу дитина проживає спільно з позивачем. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків: сином не опікувався, не цікавився його життям, здоров'ям, навчанням, матеріальну допомогу на утримання не надавав. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 15.04.2015 р. в іншій справі з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх доходів, щомісячно, які відповідач з вересня по цей час не сплачує.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2017 року у цій справі відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 року по 30.04.2015 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно листа КУ «Бердянського психоневрологічного диспансеру» Запорізької обласної ради від 23.06.2017 року, ОСОБА_6 на обліку у лікара-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Окрім того, той факт, що відповідач притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, за правопорушення які не пов'язані з виконанням ним батьківських обов'язків чи зв'язаних з посяганням на життя чи здоров'я дитини, характеризує відповідача, як особистість, але ніяким чином не доводить невиконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього ОСОБА_7, про що вірно зазначив суд в оскаржуваному рішенні.

Наявність заборгованості по аліментам, є підставою для її стягнення з відповідача, а не позбавлення його батьківських прав.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 14.09.2017 року № 01-5747/47 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд попередньої інстанції вірно зазначив, що зазначений висновок органу опіки та піклування обґрунтований доказами, які є суперечливими та не узгоджуються з доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Так, згідно листа, адресованого начальнику служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Вареник Я.Є. за № Г-41 від 16.02.2016 року, ОСОБА_6 звертався до служби у справах дітей ВК БМР з заявою про те, що ОСОБА_5 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, на що йому було повідомлено, що з проведеної 17.02.2016 року бесіди з ОСОБА_5 стало відомо, що ОСОБА_6 з 14.02.2016 року спілкується з сином ОСОБА_7, 2014 року народження, жодних перешкод у спілкуванні з дитиною йому не створюються.

Крім того, висновок комісії про те, що ОСОБА_6 свідомо усунувся від виконання батьківських обов'язків, не піклується про його виховання, матеріально не утримує, не турбується про всебічний розвиток, здоров'я спростовується матеріалами справи та наданими відповідачем доказами, які не були предметом розгляду комісії.

Так, в заяві від 17.02.2016 року, написаної власноруч позивачем - ОСОБА_5 на адресу начальника служби у справах дітей повідомляла, що відповідач приходив до дитини, зокрема 14.02.2016 року приїхав до дитини, гуляв разом із ним, купив продукти, засоби гігієни та подарунки, тобто сама позивач письмово підтверджувала той факт, що відповідач спілкувався з дитиною, приносив подарунки, але не завжди був тверезим, тому наполягла на тому, щоб в майбутньому при зустрічах з дитиною він був тверезим і вів себе адекватно.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду попередньої інстанції, що у справі не встановлено обставин, які беззаперечно підтверджують навмисне свідоме ухилення відповідача від виконання ним обов'язків з виховання сина, на що посилалась позивачка як на підставу позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 - суд попередньої інстанції прийняв до уваги його ставлення до дитини, що він прагне спілкуватися зі своєю дитиною, допомагати їй, турбуватися про неї.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини.

В суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду позивач не довела, що позбавлення батьківських прав батька відносно свого рідного сина, за зазначених, та встановлених судом обставин буде таким, що захистить права та інтереси дитини.

Колегія суддів, вважає, що виходячи з вказаних обставин, позбавлення дитини, яка є хлопцем, опіки з боку рідного батька, приведе до спотворення в уяві малолітньої дитини поняття сім'ї, та негативно вплине на її психічний та фізичний розвиток, та не буде відповідати її інтересам.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, матеріали справи та виходячи з обставин справи, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення відповідача батьківських прав не має.

Також, колегія суддів дійшла висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не сприяє позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього, тому погоджується з висновком суду першої інстанції про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Доводи апеляційної скарги в тому числі щодо неправильної оцінки судом доказів, про наявність достатніх доказів для задоволення позову, про ненадання судом оцінки доказам, невірним застосуванням судом норм законодавства, зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави для задоволення позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Довідки медичного та шкільного закладів, про піклування дитиною лише матір'ю, на, що є посилання в апеляційній сказі, самі по собі не спростовують вказані вище докази, а лише підтверджують факт звернення як до медичної установи так і проводжання дитини до школи саме особою з якою дитина і проживає - матір'ю. Вказане не спростовує наявність батьківської опіки поза межами школи та медичного закладу, і головне не є доказом того, що позбавлення батьківських прав є в інтересах малолітньої дитини.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Залишити рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 жовтня 2017 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: