Справа № 515/1932/17
Провадження № 2/515/119/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача-адвоката Давиденка К.В.

відповідача представника Струмківської сільської ради

Татарбунарського району

Одеської області Ковальова О.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Струмок Татарбунарського району Одеської області померла мати позивача - ОСОБА_4. Після смерті спадкодавця залишилась земельна ділянка площею 3,58 га, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 17.10.2001 року Струмківською сільською Радою народних депутатів, яку позивач має право успадкувати в порядку першої черги за законом.

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, позивачу було відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у зв'язку з втратою шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та не надання доказів фактичного прийняття спадку.

Разом з тим, на думку позивача, він вважається таким, що прийняв спадщину, так як на день її відкриття, постійно проживав з спадкодавцем та, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, як передбачено ч.1 ст.549 ЦК в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадку, оскільки не відмовився від спадщини, яка залишилась після смерті матері, має на руках оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну ділянку спадкодавця, відразу після смерті матері розпорядився деяким належним їй рухомим майном.

Зазначені обставини стали причиною звернення останнього до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на спадкову земельну ділянку, оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування зазначеного спадкового майна, він позбавлений можливості.

Представник позивача адвокат Давиденко К.В. в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.24).

Представник Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 23).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

З огляду на належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_4 - в день смерті спадкодавця ОСОБА_4, коли діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері ОСОБА_4 на, належну спадкодавцю, спадкову земельну ділянку, однак отримати свідоцтво про право на спадщину по закону в порядку першої черги через нотаріальну контору він не має можливості у зв'язку пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутності доказів фактичного прийняття спадку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.10).

Вказані обставини підтверджуються наступними доказами:

- копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.11.2017 року (а.с.4) , згідно якого батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4;

- копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28.07.2002 року (а.с.5), з якої слідує, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4;

- копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 17.10.2001 року та додатком до нього (а.с.6-7), яким підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,58 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-актом про передачу та прийому земельної частки (паю) в натурі від 18 червня 2001 року (а.с.8) з якого слідує, що ОСОБА_4 було передано земельна частка (пай) в натурі із земель колективної власності колишньої КСП «Росія» Татарбунарського району на підставі Сертифікату серії НОМЕР_5, виданого на ім'я останньої;

-довідкою №1350 Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 08.11.2017 року (а.с.9) згідно якої, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно на день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1. Крім неї на день смерті в будинку на протязі періоду з січня 2002 року фактично проживав її син ОСОБА_1 і здійснював догляд за хворою матір'ю;

- листом нотаріуса №1203/01-16 від 28.11.2017 року (а.с.10), із якого слідує, що позивачу відмовлено в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після померлої ОСОБА_4, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надання належних доказів фактичного прийняття спадщини;

- витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 1004/121-17 від 22.11.2017 року (а.с.11), де визначена вартість земельної ділянки площею 3,5801 га (ріллі) надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії НОМЕР_2, яка складає 173629 грн. 39 коп;

- інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ №50438320 від 27.12.2017 року (а.с.20), наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П., якою повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 - інформація відсутня.

- інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру /заповіти, спадкові договори / №50438593 від 27.12.2017 року (а.с.21), наданою приватним нотаріусом Монастирліу О.П., якою повідомляється, що за результатами пошуку заповітів, складених від імені ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 - інформація відсутня.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Ст. 5 Земельного кодексу України в редакції 1990 року визначала, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Успадкувавши після смерті своєї матері ОСОБА_4 належну останній на день смерті земельну ділянку, спадкоємець ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити на своє ім'я свідоцтво про право на спадкове майно через відмову нотаріуса, якому необхідно надати докази фактичного прийняття спадщини, що є перешкодою для реалізації ним спадкових прав. (а.с.10).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31.03.1995 року із змінами внесеними від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які узгоджуються між собою та є достатніми, враховуючи, що спадкодавцю ОСОБА_4 дійсно належала земельна ділянка загальною площею 3,58 га, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, про що свідчить копія Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с.6), позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, у нього на руках є правовстановлюючий документ, відразу після смерті спадкодавця він розпорядився деяким належним їй спадковим майном, при відсутності інших спадкоємців першої черги, оскільки відсутня інформація про це в спадковому реєстрі (а.с.20), та визнанні вимог позову відповідачем в повному обсязі (а.с.23), при відсутності можливості вирішити спір у позасудовому порядку, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.10), суд вважає, що за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом, повинно бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку площею 3,58 га, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, відповідно до вищезазначеного Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 17.10.2001 року на ім'я ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Керуючись ст.ст. 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 13, 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_6, виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 04.04.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку площею 3,58 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 17.10.2001 року, що належала ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенюк