Справа № 266/396/17
Провадження№ 2/266/91/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.,

за участю секретаря Нетреба О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням суду з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуті аліменти, в твердій грошовій сумі, у розмірі 1100грн. 08.12.2016 він уклав шлюб із ОСОБА_4, у якої є двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу, які проживають разом з ним. Його дружина не працює, не має самостійного доходу, отримує аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1000 грн., щомісяця. Біля пяти років він не отримує стабільного заробітку, не працює. Тому, враховуючи, що у нього змінився не лише сімейний, а й матеріальний стан, посилаючись на норми ст.192 СК України, просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1100 грн. до 500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину. В позовній заяві просила збільшити розмір аліментів, які стягуються на її користь на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1100грн. до 2000грн., щомісячно, починаючи з 05.04.2017 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем та рішенням суду з останнього стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1100 грн. З серпня 2014 року вона з малолітньої дитиною проживає у місті Києві, дитина повністю перебуває на її утриманні, але з 2017 року її матеріальний стан змінився, оскільки її було звільнено з роботи у звязку із скороченням штату та вона перебуває на обліку в Державній службі зайнятості. ОСОБА_1 має змогу сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, т.я. в його власності перебуває автомобіль, який ним використовується для роботи в таксі. Також в його власності перебуває шість садових будинків у селище ОСОБА_5, які він здає в оренду для відпочинку. Позовні вимоги за первісним позовом вважає такими, що суперечать чинному законодавству, оскільки посилання ОСОБА_1 на наявність у нього на утриманні двох дітей своєї дружини, як на неможливість через це утримувати свого сина не є обґрунтованими, а тому вона звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

До суду представники позивача за первісним позовом, не зявилися, надали заяву, якою позовні вимоги підтримали в повному обсязі, позов просили задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували, просили відмовити у повному обсязі, про що надали суду письмові заперечення.

Представник позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, до суду не зявився, надав заяву, якою зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, справу розглядати за його відсутності.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 грудня 2016 року ОСОБА_1 був зобовязаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, 17.01.2017р.н., у розмірі 1100грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 03.08.2016 року (а.с. 12-13).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб, серії І-НО № 460455, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 08грудня 2016р., ОСОБА_1 08.12.2016 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, актовий запис № 482. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини: ОСОБА_1 (а.с. 19).

Позивач за первісним позовом у підтвердження своїх вимог надав до суду копію свідоцтв про народження у ОСОБА_4 дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання яких, згідно з довідкою розрахунком від 23.12.2006 р. ЦВДВС м. Маріуполя остання отримує 1000,00 грн. аліментів щомісячно з ОСОБА_7 (а.с. 11, 17, 20).

Згідно з відомостями інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України від 09.12.2016 року ОСОБА_4 у 2016 році доходів не отримувала і відповідно до довідки Державної служби зайнятості № 10 від 16.01.2017р. остання на обліку Маріупольського центру зайнятості не перебуває (а.с. 16, 18).

Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 15.03.2017р. № 18932 та № НОМЕР_1 фактичне місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 17.01.2007р.н. місто Київ (а.с. 54-55)

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення чи зменшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров'я когось із них, та в інших випадках.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4, у якій на утриманні перебуває двоє дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких вона отримує аліменти, але на підтвердження зміни сімейного стану позивачем за первісним позовом, а саме проживання однією сімєю суду жодних належних доказів не надано.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 СК Українисуд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд виходить з того, що сторони мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини та відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, відносно стану здоровя та матеріального становища дитини, платника аліментів, інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частини 2 ст.182 СК Українимінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З досліджених матеріалів справи судом не встановлено, та ОСОБА_1 не доведено, що в нього змінився матеріальний стан з дня постановлення рішення Іллічівським районний судом м. Маріуполя про стягнення аліментів 02.12.2016 року, чи в останнього наявні інші неповнолітні діти, яких він зобовязаний утримувати.

З огляду на викладене, а також ураховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який є чинним як на час подачі позову, так і на час розгляду справи, враховуючи, зміни, що відбулися у сімейному законодавстві (розмір аліментів не може бути нижчим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), матеріальний та сімейний стану обох сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, і приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Оскільки стан здоров'я позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її дитини, на утримання якої стягуються аліменти з ОСОБА_1, не змінився, її матеріальне становище та сімейний стан також не змінився, і на підтвердження такої зміни ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу, стан здоров'я відповідача за зустрічним позовомта його матеріальний стан не змінився з моменту винесення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та також ОСОБА_2 суду не доведений, суд вважає обставини, передбачені ст. 192 СК України, які є підставою для збільшення розміру аліментів відсутні, і тому підстав для збільшення розміру аліментів немає.

Отже, у задоволенні первісного і зустрічного позовів належить відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 180-182, 192 СК України, ст. ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 23 січня 2018 року.

Суддя: Сараєв І. А.