Апеляційний суд Кіровоградської області
справа № 404/1325/17
№ провадження 22-ц/781/199/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Мурашко С. І.
ПОСТАНОВА
Іменем України
17.01.2018 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Голованя А.М., Карпенка О.Л.

за участі секретаря Гончар В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51276,91 грн. за кредитним договором №KGH3RK03120714 від 13 грудня 2004 року, яка складається з наступного:
-1092,62 грн. заборгованість за кредитом;
-11919,65 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
-497,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;
-37767,08 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №KGH3RK03120714 від 13 грудня 2004 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1777,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Найменування ЗАТ КБ «ПриватБанк» змінено на ПАТ КБ «ПриватБанк» та проведено відповідну державну реєстрацію змін 17 липня 2009 року.
В порушення умов договору відповідач не виконує свої зобов`язання в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03 лютого 2017 року становить 51276,91 грн.
Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Кирдан А.В. підтримав апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав письмове заперечення на апеляційну скаргу.
Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Повністю зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору № KGH3RK03120714 від 13 грудня 2004 року ( а.с.5-6).
Згідно позовних вимог та довідки (а.с.2-3, 4) заборгованість станом на 03 лютого 2017 року становить 51276,91 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту - 1092,62 грн., комісії за користування кредитом 497,56 грн., відсоткам за користування кредитом 11919,65 грн. та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 37767,08 грн..
Суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір укладено 13 грудня 2004 року і строк його дії у до 12 грудня 2006 року, відповідач не здійснював погашення заборгованості, але з вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся тільки 02 березня 2017 року, майже через десять років, тобто з пропуском строку позовної давності, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.
Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-УІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ заяви скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього від 16.01.2003 року Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається з умов кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку щомісяця у сумі 119,33 грн.для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією. (п.1.1 договору).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-249цс15).

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі прострочення виконання боржником грошового зобов`язання підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України із поєднанням зі ст. 1048 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у поставі Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року (справа № 6-1412цс16).

За приписами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки відповідач подав до суду письмову заяву (а.с.21-22) суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до правовідносин сторін позовної давності.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги, що оскільки відповідач не повернув кредит, позивач відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Враховуючи, що договором не обумовлено розмір процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню проценти від суми боргу, яка становить 1092,62 грн., за останні три роки, які передували зверненню позивача з позовом до суду, тобто з 16.02.2014 року по 03.02.2017 року.

За період з 26.02.2014 року по 14.04.2014 року (48 днів) облікова ставка НБУ становила 6,5% та виходячи з суми боргу 1092,62 грн. проценти становлять 9,33 грн.

За період з 14.04.2014 року по 16.07.2014 року (92 дні) облікова ставка НБУ 9,5 % проценти становлять 26,16 грн.

За період з 17.07.2014 року по 28.09.2014 року (74 дні) облікова ставка НБУ 12,5 % проценти становлять 26,68 грн.

За період з 06.09.2015 року по 24.09.2015 року (18 днів) облікова ставка НБУ 18 % проценти становлять 14,54 грн.

За період з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року (209 днів) облікова ставка НБУ 22 % проценти становлять 137,64 грн.

За період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (34 дні) облікова ставка НБУ 19 % проценти становлять 19,33 грн.

За період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (28 днів) облікова ставка НБУ 18 % проценти становлять 15,08 грн.

За період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (35 днів) облікова ставка НБУ 16,5 % проценти становлять 17,28 грн.

За період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (49 днів) облікова ставка НБУ 15,5 % проценти становлять 22,73 грн.

За період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (42 дні) облікова ставка НБУ 15 % проценти становлять 18,85 грн.

За період з 28.10.2016 року по 03.02.2017 року (99 днів) облікова ставка НБУ 14 % проценти становлять 41,48 грн.

Згідно довідки командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05.09.2015 року (а.с.39) відповідач ОСОБА_1 з 26.09.2014 року по 05.09.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, тому на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за користування кредитом за вказаний період, проценти нарахуванню не підлягають.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом за період з 26.02.2014 року по 03.02.2017 року в розмірі 349 грн. 10 коп.

В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, відповідно п.4 ст.376 ЦПК України це є підставою для часткового скасування рішення суду з ухваленням у скасованій частині нового рішення.
Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 22 грн. 84 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 жовтня 2017 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам за користування кредитом та ухвалити в цій частин нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 349 грн. 10 коп. заборгованості по процентам за кредитним договором №KGH3RK03120714 від 13.12.2004 року, а також 22 грн.84 коп. судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст виготовлено 22.01.2018 року.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

О.Л.Карпенко