Ухвала

1 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 446/2567/15-ц

провадження № 61 - 5187 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання договору поруки припиненим та визнання пункту кредитного договору,

ВСТАНОВИВ :

4 січня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 грудня 2017 року у вищевказаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Разом із тим згідно з підпунктом 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Указана касаційна скарга подана з пропущенням 20-денного строку на касаційне оскарження установленого статтею 325 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості Верховному Суду поновлювати строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише за наявності відповідної про це заяви сторони.

Проте, зі змісту касаційної скарги, а також доданих до неї документів не вбачається заяви про поновлення строку на касаційне оскарження указаного судового рішення із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Крім того, заявниками у порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено всіх осіб, які беруть участь у справі, а саме: відповідача - ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять звільнити їх від сплати судового збору за подання розгляд касаційної скарги, оскільки їх сукупний дохід на місяць складає 1 310 гривень та на їх утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, через що сплата судового збору для них є непосильним тягарем. На підтвердження зазначених обставин суду надано: копії свідоцтв про народження дітей, копію свідоцтва про шлюб, довідки про доходи заявників і відомості з державного реєстру платників податків.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору суд виходить з наступного.

За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання та розгляд їх касаційної скарги, оскільки розмір такого судового збору (352 грн 40 коп. з кожного заявника) становить 53,8 % їх місячного доходу, що є надмірним тягарем для заявників.

З огляду на вищевикладене, клопотання заявників про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

На підставі частин другої та третьої статті 393 ЦПК України вважаю за необхідне касаційну скаргу залишити без руху та надати заявникам строк для усунення указаних недоліків, а саме: звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначення поважних причин його пропуску; надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням всіх осіб, які беруть участь у справі, їх місцезнаходження та надати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Керуючись статтями 185, 392, 393 та підпунктом 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Звільнити ОСОБА_1, ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання та розгляд касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без руху та надати для усунення вищезазначених недоліків строк до 1 березня 2018 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ступак