Провадження № 2-з/752/158/18
У Х В А Л А

28.08.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Якушко Т.А.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики в розмірі 4 238 072,48 гривень, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 240 002,30 гривень та судові витрати у справі.

В ході розгляду справи представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу виїжджати за межі державного кордону України до виконання зобовязань за договором.

Свою заяву представник позивача обґрунтовує тим, що на момент розгляду справи відповідач ухиляється від досудового врегулювання спору; не вчиняє жодних дій, спрямованих на добровільне погашення заборгованості. Існує імовірність відчуження відповідачем належного майна, що в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та призведе до порушення майнових інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з»ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Зазначений перелік не містить такого виду забезпечення позову як тимчасове обмеження прав громадян.

Крім того, представником не обґрунтовано, чому саме такий вид заходів забезпечення позову необхідно вжити з метою забезпечення в подальшому виконання рішення суду.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що за заявою позивача ухвалою від 03 липня 2018 р. судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Вжиті судом заходи забезпечення позову є достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлагає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м.Києва.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: