Справа № 136/1731/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, а саме:

- встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 перебував на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 в період з січня 1996 року не менше одного року;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,31 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.10.1996 року за № 154) на право на земельну частку (пай), що перебула у колективній власності КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,31 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв чоловік позивача ОСОБА_2 (двоюрідний брат ОСОБА_3.), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року так і не оформивши на своє імя право власності на успадковане майно. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач, яка не в змозі оформити на своє імя спадкове майно, яке її чоловік успадкував після смерті ОСОБА_3, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), крім цього їй слід підтвердити факт перебування ОСОБА_2 на утриманні в ОСОБА_3 в період з січня 1996 року не менше одного року, оскільки встановити вказаний факт в інший спосіб не представляється можливим. На підтвердження вказаних обставин позивач покликається на те, що ОСОБА_2 допомагав двоюрідній сестрі ОСОБА_3 по господарству (обробляв присадибну земельну ділянку, допомагав вести підсобне господарство тощо). В січні 1996 року через погіршення стану здоровя і непорозуміння в сім`ї, ОСОБА_2 переїхав жити до ОСОБА_3, оскільки потребував стороннього догляду. З родинних спонукань ОСОБА_3 піклувалась про нього, а також утримувала його (купувала за власні кошти необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо). Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_2, який фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. Інших спадкоємців не має, оскільки ОСОБА_3 сім`ї не мала. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_2, який за життя так і не оформив на своє імя право власності на успадковане після померлої ОСОБА_3 майно. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач, яка не в змозі оформити на своє імя спадкове майно, яке її чоловік успадкував після смерті ОСОБА_3, що стало приводом для її звернення до суду із вказаним позовом.

Голова Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність представника органу місцевого самоврядування.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 4). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила.

До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) в розмірі 3,31 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.10.1996 року за № 154, а.с. 6) на право на земельну частку (пай), що перебула у колективній власності КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області.

З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 11.09.2018 року №01-09/792, а також Державного нотаріального архіву Вінницької області від 30.08.2018 року №2360/01-18 слідує, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 не заведена.

ОСОБА_2 допомагав по господарству ОСОБА_3 (обробляв присадибну земельну ділянку, допомагав вести підсобне господарство тощо), яка проживала одиноко, а в січні 1996 року через погіршення стану здоровя, відсутність заробітку і непорозуміння в сім`ї, ОСОБА_2 переїхав жити до двоюрідної сестри ОСОБА_3, оскільки потребував стороннього догляду. З родинних спонукань ОСОБА_3 піклувалась про нього, а також утримувала його (купувала за власні кошти необхідні медикаменти, продукти харчування, одяг тощо) до дня своєї смерті, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно статті 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказується, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Визначальною ознакою поняття "утриманство" має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму.

Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 перебував на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 в період з січня 1996 року по день її смерті, оскільки був непрацездатним за станом здоровя, при цьому не мав власного заробітку, а утримання яке надавалось ОСОБА_3 було основним і постійним джерелом засобів до його існування.

Прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу у управління і володіння спадковим майном, ОСОБА_2 так і не оформив її на своє імя, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с. 5, 9).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину за законом як спадкоємець першої черги прийняла ОСОБА_1 (дружина, а.с. 7, 8, 10). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_2, судом не встановлено.

Позивач не в змозі оформити на своєї імя спадкове майно, яке ОСОБА_2 успадкував після померлої ОСОБА_3, оскільки оригінал сертифікату на земельну частку (пай) було втрачено

Згідно виписки із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області по колективному сільськогосподарському підприємству "Колос" с. Зозівка суд встановив (а.с. 6), що на підставі рішення Липовецької РДА від 17.09.1996 року №314 на ім'я ОСОБА_3 як члена КСП "Колос" с. Зозівка було видано Сертифікат серії НОМЕР_2 (зареєстровано 18.10.1996 року за № 154) на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,31 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Оригінал примірника вищевказаного правовстановлюючого документу (сертифікат) було втрачено. Порядку видачі нового на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи не передбачено. Таким чином, у звязку з відсутністю визначеного законом порядку, позивач не в змозі отримати його дублікат, що позбавляє його можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. З урахування зазначеного суд вважає, що втрата правовстановлюючого документу не позбавляє спадкоємця права на оформлення прийнятої спадщини.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про його задоволення.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) перебував на утриманні у померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 в період з січня 1996 року по день її смерті.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Зозівка) в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в розмірі 3,31 умовних кадастрових гектари без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату серії НОМЕР_2 (зареєстрованого 18.10.1996 року за № 154) на право на земельну частку (пай) і перебула у колективній власності КСП "Колос" с. Зозівка Липовецького району Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник