Справа №601/1455/17
Провадження № 2/601/41/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1455/17 за позовом ОСОБА_1 до публічного (відкритого) акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання кредитного договору та договору іпотеки виконаним, припиненим та недійсними,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд із позовом про поновлення строку звернення із позовом до суду, визнання зобов»язання за договором відновлюваної кредитної лінії № 173 від 14.05.2007 року, що укладений між сторонами, виконаним; визнання договору іпотеки нерухомого майна від 14.05.2007 року за яким в іпотеку було передано 36/100 будівлі площею 116,1 м.кв., яка знаходиться за адресою м. Кременець пров. Шевченка, 1 «а» та який посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за № 1997 від 14 травня 2007 року, припиненим; визнання недійсним договору відновлюваної кредитної лінії № 173 від 14 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кременецького відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України»; визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 14 травня 2007 року, що укладений між сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за № 1997 від 14 травня 2007 року; визнання недійсним договору від 11 липня 2008 року про внесення змін до договору іпотеки від 14 травня 2007 року за № 1997, що укладений між сторонами і посвідченим приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 699431 від 11 липня 2008 року. Позивач посилається на те, що 14 травня 2007 року між нею та відповідачем укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 173 на суму 150 000 грн. Для забезпечення вищезазначеного договору, було укладено договір іпотеки нерухомого майна від 14.05.2007 року та передано в іпотеку 36/100 частина будівлі площею 116.1 м.кв., яка знаходиться за адресою м. Кременець пров. Шевченка, 1 «а» Тернопільської області, що посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за № 1997 від 14.05.2007 року. 11.07.2018 року між сторонами укладено договір про внесення змін до іпотечного договору від 14 травня 2007 року за № 1997, згідно якого п. 2.3 договору іпотеки викладено в такій редакції: наступні іпотеки Предмета іпотеки забороняються, крім передачі предмета іпотеки в наступну іпотеку Іпотекодержателю. У зв»язку з виконанням Договору відновлюваної кредитної лінії № 173 від 14.05.2007 року та його закриття ( 31.03.2017 року позивачем внесено кінцевий платіж), позивач зверталась із усними та письмовими заявами до відповідача про зняття застави (іпотеки), що зробити відповідач відмовився. Про вищевказані обставини ОСОБА_1 стало відомо із листів відповідей наданих їй банком протягом квітня - червня 2017 року, тому строки звернення до суду нею пропущенні з поважних причин. Позивач вважає, що банк не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору, щодо надання позичальнику об»єктивної, повної та достовірної інформації, про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів а також банк в умовах кредитного договору приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення споживчого кредиту, які суттєво відрізняються від тієї процентної ставки за кредитом та, того розміру споживчого кредиту, які були обумовлені та узгодженого між сторонами кредитного правочину в його умовах. Тому, кредитний договір № 173 від 14.05.2007 року та пов»язанні з ним додаткові угоди є недійсними. Також, при укладенні кредитного договору відповідачем порушено права позивача, як споживача, а саме: не повідомлено письмово позивача про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов»язаних з одержанням кредиту та укладенням договору; банк не вказав графіку платежів з розписаною сукупною вартістю кредиту, супутніх послуг, умов відкриття, ведення та закриття рахунку, який був відкритий для надання банківського кредиту, тарифів і всіх сум коштів, які позивач повинна сплатити за договором кредиту, його обслуговування та погашення. ОСОБА_1 вважає, що умови кредитного договору є несправедливими, так як суперечать принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов»язків на шкоду позичальника, споживача кредитних послуг. Основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного договору мають бути розкритті кредитодавцем, ще до укладення договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена ним у письмовій формі і містити відповідну інформацію, що зроблено відповідачем не було. Також, відсутність в умовах спірного договору домовленостей про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості, суттєво порушує баланс договірних правовідносин позичальника, істотно знецінює вартість предмету іпотеки та значно погіршує становище іпотекодавця, що є недопустимим.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 збільшенні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовільнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Окрім того, суду пояснив, що підставою для звернення до суду із даним позовом стало те, що банк незважаючи на повне виконання позивачем кредитного договору, відмовився вносити відомості про його виконання та зняття іпотеки.

Представник відповідача в судовому засідання заперечила проти позовних вимог та пояснила, що підписавши спірні договори сторони погодили всі передбачені законом умови кредитування ( строк на який отримано кредит, процентну ставку, розмір кредиту, порядок розрахунків по кредиту, тощо) і всі дії позивача були спрямовані на отримання кредиту в банку. Позивач добровільно уклала кредитний договір і протягом його дії не заявляла жодних претензій з приводу його недійсності, в повному обсязі отримала кредитні кошти та виконала умови кредитного договору. Відповідачем при укладенні спірних договорів дотримано вимоги Закону України «Про захист прав споживачі», оскільки вказаним вимогам кредитний договір не суперечить. Банком процентна ставка не збільшувалась, подорожчання кредиту не відбулось, оскільки кредит видано у національній валюті гривні. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем вимог чинного законодавства при укладенні вищевказаних договорів Окрім того, вважає, зо позивачем пропущено трьохрічний строк позовної давності. ОСОБА_1 кредитний договір виконано та банком 22.05.2018 року припинено іпотеку і вилучено розпорядження на заборону, тому по даній справі відсутній предмет спору. На даний час іпотека на 36/100 будівлі, яка знаходиться за адресою м. Кременець пров. Шевченка, 1 «а» Тернопільської області накладена на виконання іншого кредитного договору, який не є предметом розгляду даного позову.

Представник Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області в судове засідання не з»явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини його неявки суду невідомі.

27.10.2017 року ОСОБА_1 до суду подано заяву про забезпечення даного позову, яка розглянута судом та задоволена частково, про що винесена ухвала суду від 31 жовтня 2017 року.

ОСОБА_1 14.11.2017 року подано заяву про роз»яснення ухвали суду по вказаній справі від 31.10.2017 року.

Ухвалою суду від 01.12.2017 року вказана заява задоволена частково.

01.12.2017 року ОСОБА_1 подана заява про уточнення позовних вимог, надано додаткове пояснення та подано клопотання про призначення по даній справі судової економічно-бухгалтерської експертиз.

08.12.2017 року судом винесено ухвалу про призначення судової економічно-бухгалтерської експертизи та зупинено провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 20.02.2018 року витребувано додаткові матеріали для належного проведення вищевказаної експертизи.

19.02.2018 року позивачем подано заяву про роз»яснення ухвали суду від 13.10.2017 року з урахуванням ухвали від 07.12.2017 року.

16.03.2018 року судом винесено ухвалу, якою відмовлено в роз»ясненні ухвали суду від 13.10.2017 року.

02.07.2018 року поновлено провадження по даній цивільній справі.

ОСОБА_1 12.09.2018 року до суду подано клопотання про зупинення провадження по вказаній цивільній справі та надано додаткове пояснення.

Судом відмовлено у задоволенні даного клопотання про, що винесена ухвала від 12.09.2018 року.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору відновлюваної кредитної лінії № 173 від 14.05.2007 року, що укладений між сторонами, ОСОБА_1 отримала в банку кредит у розмірі 150 000 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % річних строком до 13 травня 2009 року.

З договору іпотеки нерухомого майна від 14 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром № 1997 та реєстраційного посвідчення від 30.01.2003 року слідує, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно 33/100 частки нежитлової будівлі, що знаходиться в м. Кременець по пров. Шевченка, 1а Тернопільської області.

11 липня 2008 року ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Кременецького відділення № НОМЕР_1 «Державний ощадний банк України» внесено зміни до іпотечного договору від 14.05.2007 року, за якими п. 2.3 викладено в такій редакції: наступні іпотеки Предмета іпотеки забороняються, крім передачі предмета іпотеки в наступну іпотеку Іпотекодержателю.

Вищезазначені договори підписані ОСОБА_1, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та не заперечувалось її представниками. Окрім того, судом встановлено, що позивачем повністю виконано умови кредитного договору № 173 від 14.05.2007 року.

ОСОБА_1 неодноразово письмово зверталась із заявами до ТВБВ №10019/041 ТОУ АТ «Ощадбанк» про зняття застави (іпотеки) на заставне майно, згідно договору іпотеки № 1997 від 14.05.2007 року, що стверджується заявами ОСОБА_1 від 03.05.2017 року, 31.05.2017 року та 26.06.2017 року.

Згідно повідомлень філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 09.06.2017 року та 08.07.2017 року, 11.07.2008 року ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» уклали іпотечний договір, за яким ОСОБА_1 виступає майновим поручителем за зобов»язаннями ОСОБА_5. Рішенням Кременецького районного суду від 17.10.2011 року звернуто стягнення на іпотечне майно, а саме: нежитлову будівлю, що знаходиться в м. Кременець по пров. Шевченка,1а Тернопільської області, тому банк не має законних підстав припинити іпотеку.

22.05.2018 року припинено обтяження та іпотеку на 36/100 частки нежитлової будівлі, що здійснена на підставі договору іпотеки, серії та номер 1997 приватним нотаріусом ОСОБА_4, де іпотекодавцем виступає ОСОБА_1, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 23.05.2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 23.05.2018 року.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 638 ЦК передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

ОСОБА_1 та її представниками не представлено доказів, а судом не встановлено фактів недійсності правочинів: договору відновлюваної кредитної лінії № 173 від 14 травня 2007 року, договору іпотеки нерухомого майна від 14 травня 2007 року та договору від 11 липня 2008 року про внесення змін до іпотеки договору від 14 травня 2007 року за № 1997, оскільки ОСОБА_1 була ознайомлена із умовами укладених договорів, та погодилась із ними, що стверджується їх підписанням останньою та повним виконанням умов кредитного договору.

Окрім того, позовні вимоги позивача є суперечливими, так як ОСОБА_1 у збільшених позивних вимогах просить визнати договорів відновлюваної кредитної лінії № 173 від 14 травня 2007 року виконаним, а договір іпотеки нерухомого майна від 14 травня 2007 року припиненим, і разом із тим, визнання їх недійсними з підстав - порушення істотних умов договору при їх укладенні.

Тому суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1М слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У запереченні на позов представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строк для звернення до суду із даним позовом. Позивач же у поданому позові просить поновити їй строк для звернення до суду із даним позовом, так як вони пропущенні з поважних причин.

Як розяснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до частин 1, 9 статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кременецького районного суду від 31 жовтня 2017 року по даній справі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 81, 158, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 215, 203, 256, 257, 267, 526, 638 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до публічного (відкритого) акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», третя особа Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про визнання кредитного договору та договору іпотеки виконаним, припиненим та недійсними.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Кременецького районного суду від 31 жовтня 2017 року по даній цивільній справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.10.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_2.

Відповідач: публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», місцезнаходження: вул. Майдан Волі, 2 м. Тернопіль Тернопільської області, .

Третя особа: Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, місцезнаходження вул. Козубського, 4 м. Кременець Тернопільської області, .

Головуючий: