АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7082/16-ц Номер провадження 22-ц/786/126/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Бондаревської С.М.,Кривчун Т.О.,

секретар Рибак О.О.,

за участю позивача ОСОБА_2, його представника - адвоката Говорової С.Л., представника відповідача - Мотуренка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ПаращакаСтаніславаМиколайовича

на рішенняОктябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про стягнення заробітної плати,інфляційних втрат та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який уточнив заявою від 26.09.2017 року, до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі ПАТ «Укргазвидобування») про стягнення недоплаченої заробітної плати за період його роботи на посаді заступника начальника відділення з капітального будівництва з березня 2005 року по травень 2016 року в сумі 332 362, 32грн., індекс інфляції - 369 668,32 грн., 3 % річних - 48 572,83 грн., заробітну плату за час затримки розрахунку за 351 день в сумі 358 788, 59грн., а всього 1 109 392,56 грн. та моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з моменту призначення його на вказану посаду йому був встановлений максимальний оклад, а в послідуючому оклад визначався менше розміру максимального, у зв'язку з чим, на його думку. утворилася заявлена заборгованість, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи №421 від 27.07.2017 року./а.с.173 т.3/

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 13 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Укргазвидобування» про стягнення заробітної плати - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що місцевий суд безпідставно не врахував висновок судово-економічної експертизи № 421 від 27.07.2017 року, яким підтверджується заявлена ним до стягнення заборгованість по заробітній платі, інфляційних та 3-х відсотків річних.

Не погоджується з наданою місцевим судом оцінкою вказаного висновку експертизи.

Стверджує, що відповідно до умов колективних договорів його оклад не міг бути нижчим ніж на 20% окладу начальника, тоді як відповідач в односторонньому порядку змінив істотні умови оплати його праці в бік погіршення, не повідомивши його за 2 місяці.

Вважає, що відповідач не дотримувався законодавства про оплату праці, встановлював оклади в залежності від особистих відносин керівництва з працівником, а не відповідно умов колективних договорів, чим порушував законодавство про працю та про оплату праці, заподіявши йому моральну шкоду.

В апеляційній інстанції позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність, та просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом №41-к НАК «Нафтогаз України» ДК «Укргазвидобування» Бурового управління «Укрбургаз» Полтавського відділення бурових робіт від 05.05.2003 року ОСОБА_2 призначений на посаду заступника начальника відділення капітального будівництва з окладом згідно штатного розпису. /т.1 а.с.34/

Наказом № 62-к від 01.06.2007 року ОСОБА_2 призначено в.о.начальника відділення на період відпустки ОСОБА_5./ а.с.42 т.1/

28.04.2016 року позивач звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію згідност. 38 КЗпП України /а.с. 31-33 т.1/

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з недоведеності факту неправильного нарахування позивачу заробітної плати за період його роботи на посаді заступника начальника, а висновок експерта не може бути підставою для нарахування заробітної плати у розмірах, вказаних в експертизі, оскільки експерт за основу дослідження взяв максимальний посадовий оклад. За відсутності законних підстав для донарахування заробітної плати позивачу, право якого не порушено, - відсутні підстави для стягнення моральноїшкоди. Також місцевий суд зазначив про те, що на трудовий спір ст. 625 ЦК України не поширюється.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони ґрунтуються на повно з'ясованих обставинах, відповідних встановленим обставинам висновках та правильно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та хибного тлумачення норм права.

Згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та статі 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюється власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено встановлення в колективному договорі схем посадових окладів. Схеми - це перелік посад і відповідних їм посадових окладів, які визначаються не у фіксованому розмірі, а у вигляді верхньої та нижньої межі посадового окладу за кожною посадою.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про оплату праці», тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно наявних у матеріалах справи колективних договорів за період роботи позивача, укладених між адміністрацією та трудовим колективом ПАТ «Укргазвидобування», зареєстрованими УПСЗН Шевченківської райдержадміністрації, тарифні ставки для визначення схем посадових окладів містять мінімальний та максимальний розміри на місяць відповідних років. При цьому наведені відповідачем розрахунки схем посадових окладів для заступника начальника відділення та посадовий оклад ОСОБА_2 знаходяться у межах мінімального та максимального посадового окладу і за період з грудня 2003 року по квітень 2016 року не вбачається зменшення окладу позивача відносно розміру його окладу за попередній період, навпаки, посадовий оклад зростав. Розмір посадового окладу ОСОБА_2 у 2016 році склав 9960грн. /а.с. 170,188- т.3/

Зазначені докази спростовують доводи позивача про порушення власником положень ч. 3 ст. 32 КЗпП України, якою заборонено зміну істотних умов праці без повідомлення працівника не пізніше ніж за два місяця. Враховуючи, що розмір посадового окладу ОСОБА_2 постійно збільшувався в межах передбачених колективним договором схем посадових окладів, - погіршення становища працівника не відбувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач встановлював оклади в залежності від особистих відносин керівництва з працівником, а не відповідно умов колективних договорів, є неспроможними та спростовуються наданими до матеріалів справи колективними договорами та наказами про встановлення ОСОБА_2 у відповідні періоди відповідних посадових окладів зі зростанням його розміру. Вказане відповідає приписам ч.3 ст.97КЗпП України, відповідно до якої підприємство має право самостійно у колективному договорі встановлювати конкретні розміри тарифних ставок (окладів), умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат .

Посилання позивача на висновок судово-економічної експертизи, як на доказ порушення відповідачем оплати його праці, - колегія суддів не приймає до уваги.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку вказаному висновку експертизи, який відповідно до норм ст. 147, 212 ЦПК України в редакції, щодіяла на час ухвалення рішення, не є обов'язковим і оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Районний суд дійшов правомірного висновку, що зазначений висновок експертизи не може бути підставою для вирішення питання про правильність нарахування заробітної плати позивачу, оскільки експерт вже з самого початку взяв за основу досліджень максимальний посадовий оклад на посаді, яку займав ОСОБА_2 Між тим, позовна вимога позивача саме про таке обчислення йому посадового окладу та у зв'язку з цим стягнення суми недоплаченої заробітної плати - є необгрунтованими та безпідставними.

Позивачу ОСОБА_2 за період його перебування на посаді заступника начальника Полтавського відділення з капітального будівництва був встановлений певний розмір посадового окладу в рамках верхньої та нижньої межі посадового окладу для кожної посади, тоді як експертне дослідження проводилося, виходячи з максимальної межі посадового окладу, що є некоректним. При цьому експерт використовував первісну документацію щодо нарахувань та виплат ОСОБА_2 заробітної плати, яка складалася , виходячи з фактичного розміру його посадового окладу. Слід зазначити, що надбавка за вислугу років та щомісячна премія також нараховувалися позивачу згідно умов колективного договору.

Доводи позивача, що необхідно обраховувати йому посадовий оклад, виходячи з максимальної межі, яка була застосована при призначенні його на посаду, не заслуговують на увагу, оскількитільки роботодавець наділений правом встановлювати максимальний або мінімальний посадовий оклад працівнику, враховуючи при цьому складність та умови виконуваної роботи, професійні та ділові якості працівника, результати його праці та господарської і діяльності підприємства.

Не заслуговують на увагу також доводи позивача щодо заборгованості по зарплаті за період виконання ним обов?язків начальника відділення, оскільки посада заступника начальника відділення внесена до штатного розкладу підприємства, а отже діючим законодавством така доплата не передбачена.( п.15 Постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981р. № 1145 «Про порядок та умови суміщення професій (посад»).

Встановивши відсутність підстав для донарахування позивачу заробітної плати та відсутності порушення його прав, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення інших позовних вимог та зазначив, що положення ст.625 ЦК України взагалі не поширюється на спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційній скарги без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 24.01.2018 року.

Головуючий - суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ С.М. Бондаревська

Т.О. Кривчун

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук