22-ц/775/350/2018(м)
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/7237/17

Номер провадження 22-ц/775/350/2018(м)

12 червня 2018 року місто Маріуполь Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року, у складі судді Васильченко О.Г.

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі від якого мають повнолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час навчається на другому курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання за державним замовленням. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча працює й отримує заробітну платню. Утримувати доньку самостійно вона не в змозі, тому, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задоволено частково. Стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 14 червня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. В решті частини позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку на час навчання, до досягнення нею двадцяти трирічного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що суд при ухваленні рішення не врахував, що на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого заявником сплачуються аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку та наявність непрацездатної матері - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка хворіє та потребує лікування. Також судом не враховано, що відповідачем добровільно надається матеріальна допомога ОСОБА_4, у підтвердження чого надано докази. Зазначає, що судом під час розгляду справи не було перевірено матеріальний стан доньки та розмір її стипендії, та, в порушення вимог ч.2 ст.200 СК України, судом не було перевірено можливість надання утримання донці позивачкою ОСОБА_2, яка є її матір'ю. Зазначає,що розмір аліментів визначений без врахування зазначених обставин, та вважає можливим та достатнім стягнення аліментів у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, які мають бути стягнути на користь дочки ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з'явились. ( а.с112-114,125)

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_7, які просили апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що дочка відповідача продовжує навчання на денній формі навчання, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

З висновками суду першої в повній мірі погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області 08 липня 199 року, ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_2 - матір'ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7)

Відповідно довідки № 46ВКЗ-101/600 від 16 серпня 2016 року, ОСОБА_4 зарахована курсантом першого курсу Національної академії внутрішніх справ на денну форму навчання, за державним замовленням, термін навчання з 16 серпня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року. (а.с.3)

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 є батьком двох дітей - повнолітньої ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.62), на утримання якого він сплачує ОСОБА_2 аліменти у розмірі ? частини від свого заробітку щомісячно( а.с. а.с.106)

Крім того, на утриманні ОСОБА_3 перебуває його мати - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( а.с. 67, 105,107)

Судом першої інстанції при вирішенні питання щодо можливості надання відповідачем матеріальної допомоги не звернуто на це уваги та не надано оцінки тим обставинам, що на утриманні відповідача знаходяться ще дві особи - неповнолітня дитина та непрацездатна мати.

За приписами статті 199 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів з одного з батьків бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків ДФС України про суми сплачених доходів з 01 січня 2017 року по 31 березня 2018 року позивачка ОСОБА_2 отримує постійних дохід з двох джерел - як СПД та з ТОВ «Метинвест - МРМЗ» як отримувач аліментів. ( а.с. 130-131)

Отже, оскільки судом взагалі не з'ясовувалось питання про матеріальне становище сторін, висновок суду про можливість відповідача надавати допомогу повнолітньої дочці у розмірі ? частині від доходів відповідача є передчасним.

Крім того, відповідно наданої інформації № 46/05/3499 від 22 травня 2018 року, ОСОБА_4 є курсантом другого курсу денної форми навчання за державним замовленням Навчально-наукового інституту №1 Національної академії внутрішніх справ, рядовий поліції та отримує грошове забезпечення у сумі 254 грн. щомісяця та безкоштовно забезпечується ліжкомісцем в гуртожитку за місцем навчання, харчуванням, медичним забезпеченням та одностроєм поліцейського. На повному державному забезпеченні не перебуває. (а.с.123)

Отже, судова колегія вважає, що в сенсі статті 182 Сімейного кодексу України дані обставини є суттєвими для вирішення ступеню можливості відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка навчається, здорова, безкоштовно забезпечується ліжкомісцем в гуртожитку за місцем навчання, харчуванням, медичним забезпеченням та має потенційну можливість отримувати матеріальну допомогу і від матері.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку(доходів) відповідача .

У свою чергу, доводи апеляції, що відповідач добровільно надавав дочці матеріальну допомогу, та ця обставина мала б бути врахована судом при визначенні строку, з якого присуджуються аліменти, не ґрунтується на законі.

Згідно вимог частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, 14 червня 2017 року року, тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Судова колегія не зважає на доводи апеляції, що аліменти мають бути присуджені на користь ОСОБА_4, оскільки її статус визначений як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та відповідно до статті 48 ЦПК України вона, хоча і є учасником справи, проте, не є стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2018 року в частині розміру аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 та кінцевого строку їх сплати - змінити, та викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку щомісячно, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період її навчання, починаючи з 14 червня 2017 року, але не більше ніж досягнення ОСОБА_4 23-х річного віку.

В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 14 червня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.