Єдиний унікальний номер: 448/1215/17
Провадження № 2/448/334/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25.10.2018року Мостиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Торської І.В.

з участю секретаря Кривяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мостиська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійним договору оренди з моменту його укладення,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 - не зявився

відповідач - ОСОБА_2 - не зявився

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд визнати недійсним договір оренди від 20.11.2012 року, який укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з моменту його укладення.

В обґрунтування свого позову зазначає, що 23.07.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та зобовязано ОСОБА_1 сплатити 1 200 грн. за один місяць. Вважає, що таким чином порушено істотну умову договору оренди, а саме пункт 2.1. Орендна плата між сторонами була обумовлена у сумі 1 тисяча 200 гривень 00 копійок. Податок необхідно заплатити саме з цієї суми, оскільки це є прибуток фізичної особи, орендодавця і він мусить сплатити за нього податок. Таким чином, додавши суму податку та суму банківських послуг, ОСОБА_2 тим самим збільшує орендну плату тобто порушує істотну умову договору оренди в односторонньому порядку, що порушує пункт 6.4 Договору. Вважає, що між сторонами не було збільшено «орендну плату», тому між сторонами не було досягнуто усіх істотних умов договору оренди, а відтак відповідно до чинного законодавства, при недосягненні між сторонами усіх істотних умов, договір оренди вважається недійсним з моменту його укладення.

В судовому засіданні 09.10.2018 року позивач позовні вимоги підтримав та вказав, що хоча спірний договір оренди укладено фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, однак позовні вимоги він заявляє як ОСОБА_1 та просить їх задовольнити.

В судове засідання 25.10.2018 року позивач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак в судові засідання 17.09.18р., 09.10.18р. та 25.10.18р. не зявився, не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, прийшов до наступного висновку:

судом встановлено, що 20 листопада 2012 року між фізична особа ОСОБА_2 (Орендодавець) та фізична особа підприємець ОСОБА_1 (Орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення строком на 3 (три) календарних місяці.

ОСОБА_4 прийому передачі нежитлового приміщення, Орендодавець передав Орендарю нежитлове приміщення площею 18 м.кв. і знаходиться за адресою м.Дрогобич, вул.Б.Лепкого, 39 у тимчасове, платне користування. Зазначений акт підписаний Орендодавцем ОСОБА_2 та Орендарем - ФОП ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що договір оренди, який просить позивач визнати недійсним з моменту його укладення, укладений між фізичною особою ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 Звертаючись з даним позовом до суду та заявивши про це в судовому засіданні 09.10.2018 року, позивач зазначає про порушення його права як фізичної особи, а не фізичної особи підприємця.

В той же час, згідно витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу підприємця, станом на 25.10.2018 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред'явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) субєктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. У даній ситуації, коли ОСОБА_1 звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди, який укладений ним як підприємцем, не зазначивши, які ж саме його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені) як фізичної особи, то визнання правочину недійсним, як способу захисту, не може бути застосовано.

Це узгоджується з висновками, що містяться в постановах Верховного суду (зокрема постанова Верховного суду від 5 квітня 2018 у справі (ВС/КЦС № 405/20/15-ц).

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як фізична особа не є стороною спірного договору оренди, а тому не може ставити питання перед судом про визнання даного договору недійсним. Позивачем не надано суду доказів того, що спірний договір порушує його права та інтереси, створюють для нього негативні наслідки як фізичної особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання договору оренди нежитлового приміщення від 20.11.2012 року недійсним з моменту його укладення є безпідставним.

Керуючись ст.ст 4, 12, 13,15, 16, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійним договору оренди з моменту його укладення відмовити повністю.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 02.11.2018 року.

Суддя І.В. Торська

Рішення набрало законної сили

«___» ______________ 20___ р.

Суддя І.В. Торська