Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 234/4004/17-ц

провадження № 61-30355св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - приватне підприємство «Альошина»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Донецької області у складі суддів: Курило В. П., Космачевської Т. В., Жданової В. С., від 26 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Альошина» (далі - ПП «Альошина») про визнання договору оренди землі недійсним.

В позовній заяві зазначала, що 02 квітня 2011 року між нею та відповідачем укладений договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Відповідно до цього договору орендодавець ОСОБА_1 передає ПП «Альошина» у платне строкове користування земельну ділянку загальною площею 3,18 га, яка знаходиться в межах Краматорської міської ради. Договір був зареєстрований у управлінні Держкомзему в м. Краматорську Донецької області, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис від 27 серпня 2012 року за №00601.

Посилаючись на те, що цим договором не визначено порядку внесення орендної плати, відповідальності за її несплату та умови збереження стану об'єкта оренди, що є істотними умовами договору оренди землі, позивач просила суд визнати договір укладений 02 квітня 2011 року недійсним.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області в складі судді Карпенко О. М. від 24 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПП «Альошина» про визнання договору оренди землі недійсним задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 02 квітня 2011 року площею 3,18 га, укладений між ОСОБА_1 та ПП «Альошина».

Зобов'язано ПП «Альошина» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,18 га, розташовану на території Краматорської міської ради, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 12 грудня 2005 року.

Стягнуто з ПП «Альошина» на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладеним між учасниками справи договором оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 02 квітня 2011 року не визначено порядок внесення орендної плати, відповідальність за її несплату та умови збереження стану об'єкта оренди, що є істотними умовами договору оренди землі, у зв'язку із чим такий договір підлягає визнанню його недійсним.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПП «Альошина» задоволено частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24 липня 2017 року скасовано.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ПП «Альошина» про визнання договору оренди землі недійсним відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що аналіз договору оренди земельної ділянки, що укладений між учасниками справи, свідчить про те, що він відповідає вимогам закону і в основному містить в собі передбачені законом істотні умови договору. Так, порядок оплати орендної плати, її розмір, строки сплати, підстави і порядок її перегляду передбачені пунктами 9-13 спірного договору оренди. Вказаними пунктами договору передбачається, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі одна тисяча гривень і в натуральній формі у строки з 15 вересня по 15 грудня. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Один раз на рік розмір орендної плати переглядається сторонами у передбачених договором випадках. Апеляційний суд указав, що пункт 14 про розмір пені у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, і пункт 17 - умови збереження стану об'єкта не заповнені сторонами договору, однак, указане саме по собі не є однозначно підставою для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, оскільки спірний договір укладений за спільною домовленістю обох сторін і понад 6 років виконується сторонами без будь яких зауважень, що не свідчить про порушення прав позивача.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було повідомлено скаржника про розгляд даної справи і справу в апеляційному порядку розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та її представника, щодо яких немає відомостей про їх належне повідомлення про розгляд справи апеляційним судом. Розгляд справи за їх відсутності позбавив останніх можливості надати суду заперечення проти доводів апеляційної скарги та підтвердити такі заперечення відповідними доказами. Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, протилежного за змістом судового рішення про відмову ОСОБА_1 у позові, на думку скаржника, є таким, що не відповідає вимогам закону.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Альошина» про визнання договору оренди землі недійснимрозглянуто за відсутності ОСОБА_1 та її представника.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

За змістом першої, третьої та п'ятої частин статті 74 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Судова повістка про виклик до суду апеляційної інстанції та лист-повідомлення про дату, місце і час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення не надсилались.

Тобто позивач не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, за наслідками якого скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено протилежне за містом судове рішення про відмову у задоволенні її позову.

Матеріали справи не містять також відомостей про надсилання судових повісток про виклик до суду апеляційної інстанції представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який брав участь у розгляді справи районним судом.

Неналежне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції позбавило її можливості дати пояснення по суті справи та доводити перед судом переконливість доводів свого позову, заперечень проти вимог та доводів апеляційної скарги ПП «Альошина».

Указані порушення процесуального закону судом апеляційної інстанції призвели до ухвалення рішення без врахування в повній мірі доводів та заперечень ОСОБА_1, що не відповідає вимогам статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подана ОСОБА_1 касаційна скарга обґрунтована указаними вище обставинами щодо розгляду даної справи апеляційним судом за відсутності її, як учасника даної справи, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, що є обов'язковою підставою для скасування оскарженого судового рішення в силу вимог пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 26 вересня 2017 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик