Справа № 567/484/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

за участі:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі Рівненської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнаня права власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями,-

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3, Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності за набувальною давністю на Ѕ житлового будинку з надвірними будівлями звернувся ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначає, що є власником 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 від 15.11.2001. Власником іншої Ѕ вказаного будинку є ОСОБА_6, що підтверджується відомостями Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.09.1987, виданого виконавчим комітетом Острозької районної ради народних депутатів Рівненської області.

Позивач вказує, що проживав із ОСОБА_6 у вказаному житловому будинку однією сімєю. Зазначає, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 займає весь простір житлового будинку, добросовісно, безперервно та відкрито володіє ним більше десяти років, здійснює догляд за будинком, його утримання, оплату комунальних платежів. Разом з тим як спадкоємець 4-ї черги за законом не може реалізувати процедуру спадкування, так як з інформації, яка міститься в Спадковому реєстрі вбачається, що є заповіт, складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 За вказаних обставин, позивач, посилаючись на ст.ст. 15, 16, 344, 346 Цивільного кодексу України просить суд визнати за ним право власності на Ѕ житлового будинку за набувальною давністю.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 20 квітня 2018 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області подано відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову суду, не надав.

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила, що повідомила суду всі обставини та подала докази, на які вона посилається у позові. Під час підготовчого засідання подала до суду заяву про виклик в судове засідання в якості свідків наступних осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також клопотання про долучення до матеріалів справи копії нотаріальної (спадкової) справи та засвідченої копії рішення Острозького районного суду Рівненської області від 01.12.2006 року у справі № 2-062/06, які судом розглянуто та задоволено.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області в підготовче судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Будь-яких інших додаткових заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 26 червня 2018 року підготовче провадження по справі закрите та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 35820. В обґрунтування позову пояснив, що позивач є добросовісним набувачем вказаної частини житлового будинку, так як проживав із ОСОБА_6 однією сімєю, після смерті останньої постійно проживав та був зареєстрований у житловому будинку, здійснював його утримання та догляд, сплачував періодичні обовязкові комунальні платежі. Зазначив, що у звязку із наявністю заповіту на імя ОСОБА_3 згідно інформації в Спадковому реєстрі не може завершити процедуру спадкування за законом та в інший спосіб окрім судового не має можливості реалізувати право власності на нього. Посилаючись на вимоги ст. 344 ЦПК України просив суд, визнати право власності за позивачем на 1/2 житлового будинку за набувальною давністю.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на те, що позивач безперервно володіє майном більше 10 років, просила суд визнати за ним право власності на Ѕ вище вказаного житлового будинку за набувальною давністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти набуття права власності позивачем на вказаний житловий будинок не заперечував. Вказав, що йому відомо, що спадкодавцем ОСОБА_6 складено заповіт на його імя, відповідно до якого йому заповіла житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 35820. Зазначив, що за вказаною адресою не проживає, наміру оформляти спадщину не має, на житловий будинок не претендує.

Представник відповідача Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши сторін, представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозвязку, встановивши обставини справи та відповідні правовідносини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Ѕ житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачу, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 від 15.11.2007, оформленим згідно з рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2007 року про визнання права власності на Ѕ садибного житлового будинку. (а.с. 8, 13) Власником Ѕ вказаного будинку є ОСОБА_6, що підтверджується відомостями Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 25.09.1987, виданого виконавчим комітетом Острозької районної ради народних депутатів Рівненської області. (а.с. 14)

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла громадянка ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина Ѕ житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 35820. Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовленого 05 вересня 2007 року підтверджується, що вказаний житловий будинок має загальну площу 62,9 кв.м., житлову 36,5 кв.м., власниками є ОСОБА_6 (1/2 житлового будинку) та ОСОБА_4 (1/2 житлового будинку). (а.с. 9-11)

Як свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50090577, виданий 30.11.2017 приватним нотаріусом Бернацькою І.М., до Спадкового реєстру внесено запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавцем за якою є ОСОБА_6 (а.с. 17)

Підтвердженням обставини, що відповідач ОСОБА_3 не мав наміру приймати спадщину та відмовився від прийняття спадщини є заява ОСОБА_3 від 13.07.2010, подана в Острозьку районну державну нотаріальну контору Рівненської області, у якій заявник відмовився від належної йому частини спадкового майна, вказав, що не має наміру звертатися до суду для продовження прийняття спадщини. (а.с.16)

Позивач постійно проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку з 04.01.1966 року та по даний час, що підтверджується довідкою № 696 Оженинської сільської ради від 27.09.2018. (а.с. 17)

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач займає весь житловий будинок, безперервно та відкрито володіє ним більше десяти років, здійснює догляд за будинком, його утримання, оплату комунальних платежів, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом обстеження № 144 Оженинської сільської ради від 27.03.2018 та квитанціями № 11 від 21.01.2014, № 30 від 25.07.2014, № 43 та № 43/КЗ від 25.08.2018, № 33 від 20.09.2012, № 6 від 25.04.2013 про оплату комунальних послуг на житловий будинок. (а.с. 18-23)

Із копії спадкової справи дослідженої у судовому засіданні судом встановлено, що за заявою позивача приватним нотаріусом Бернацькою І.М. зареєстровано спадкову справу щодо спадкового майна спадкодавця ОСОБА_6 Разом з тим з інформації, яка міститься в Спадковому реєстрі вбачається, що є заповіт, складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданого 30.11.2017 приватним нотаріусом Бернацькою І.М. (а.с. 43-65)

Позивач проживав із ОСОБА_6 у вказаному житловому будинку однією сімєю, що підтверджено рішенням Острозького районного суду від 01 грудня 2006 року. (а.с. 66)

У звязку і визнанням позовних вимог відповідачами ОСОБА_3 та представником Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області представник позивача ОСОБА_1 від заявленого клопотання про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні відмовилася.

Судом встановлено, що позивач з моменту смерті ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2) безперервно, відкрито, користується усім житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 більше десяти років від змін у ЦК України щодо можливості вирішення питання про визнання права власності за набувальною давністю, обслуговує його.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України щодо права власності.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ч.1, 2 ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків встановлених Конституцією та Законом.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний дотримуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи положення ст. ст. 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності наступних умов: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Добросовісність володіння передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

За встановлених обставин суд дійшов переконання, що позивач був обізнаний відносно того, що власником 1/2 частини житлового будинку, яка є предметом спору та на яку він просить визнати право власності за набувальною давністю, була ОСОБА_6, а також із приводу того, що остання заповіла спірний житловий будинок ОСОБА_3, а тому не можна вважати володіння позивачем частиною будинку, яка залишилась після смерті ОСОБА_6, добросовісним. Смерть ОСОБА_6 та наявність спадкоємців, які могли б прийняти спадщину після смерті останньої, не давали позивачу підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним. Відтак відсутня умова для визнання права власності за набувальною давністю позивача на будинок - добросовісність володіння.

Окрім того, враховуючи положення ч.4 ст.1268, ч.1 ст. 1270, ч.1, 4 ст. 1273 ЦК України слід дійти висновку, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини, неповнолітня особа, вважається такою, що прийняла спадщину. Суд бере до уваги, що відповідач ОСОБА_3 на час відкриття спадщини був неповнолітнім та відповідно прийняв спадщину за заповітом, враховуючи, що ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадкового майна зі спливом шестимісячного терміну та без дотримання встановлених вимог для оформлення такої відмови.

Разом з тим суд бере до уваги аргументи позивача та його представників про те, що утримання будинку, проживання у ньому, оплата періодичних платежів підтверджують давність та відкритість володіння чужим майном. При ухваленні рішення суд відмовляє у задоволені позову, оскільки позивач не є добросовісним набувачем, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами за правилами статті 344 ЦК України.

На підставі ст.ст. 15, 16, 328, 335, 344, 1268, 1270, 1273 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 83, 89, 141, 206, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_4 (місце реєстрації 35820, АДРЕСА_2, ідентифікаійний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (жителя АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_2, 01135), Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області (місцезнаходження: 35820, Рівненська область, Острозький район, с.Оженин вул. Шкільна,1, ) про визнаня права власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.10.2018.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.