Справа №489/79/18
Провадження №2/489/1005/18
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

23 січня 2018 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Румянцева Н.О., розглянувши заяву про забезпечення позову, поданою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

10 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення боргу з ОСОБА_2 у розмірі 10 000 долларів США, 3500 євро, що еквівалентно 397 905 гривень 90 копійок, а також відсотки за користування у сумі 2200 доларів США та 1225 євро, що еквівалентно 102779 гривень 71 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що вказані кошти були передані відповідачу, про що складена відповідна розписка.

10 січня 2018 року позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,051 га та житловий будинок загальною площею 137,9 кв.м., які розташовані за адресою: м. Миколаїв вулиця 5 Лінія, 58

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було залишено без руху.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч.1 ст.149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Позивачем у підтвердження вимог заяви представлені: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно якого земельна ділянка площею 0,051га. та будинок площею 137,9 кв.м. за адресою місто Миколаїв вулиця 5 Лінія, 58, належить ОСОБА_2 на праві власності, відомості щодо наявності державної реєстрації обтяжень чи іпотеки відсутні. Також зазначено, що не застосування арешту може ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Надаючи судове тлумачення названим нормам, Пленум Верховного Суду України в пунктах 1-4 своєї постанови за №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання норм чинного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, у разі необхідності, на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, може забезпечити позов, застосувавши один або декілька видів забезпечення, у тому числі і накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 за борговою розпискою, тоді як в заяві про забезпечення позову предметом обтяження є нерухоме майно відповідача.

Заявником не вказано орієнтовну вартість земельної ділянки та житлового будинку, що не надає змоги визначити співмірність між заявленими засобами забезпечення позову та предметом позову.

Суд забезпечує позов якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту заяви, позивач просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача, проте позивачем не надано та не зазначено доказів того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову зможе в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, не вбачається підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 149, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви про забезпечення позову, поданою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Копію ухвали про відмову в забезпеченні позову направити заявнику - для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, шляхом подачі апеляційної скарги.

У відповідності до п. 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва