БРУСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 275/831/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 13 квітня 2016 року.

СУД ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача

Позивач 23 жовтня 2017 року звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним заповіту, залишеного 13 квітня 2016 року ОСОБА_6, який помер 21 квітня 2017 року.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду 22 листопада 2017 року.

У позовній заяві позивач зазначила, що померлий ОСОБА_6 був її батьком, який жив один і «сусідські стосунки» з відповідачкою ОСОБА_2

Після раптової смерті, в лікарні їй пропонували ініціювати експертизу причин смерті батька, але вона зважила на запевнення ОСОБА_2 про відсутність претензій на майно батька.

У подальшому позивачка дізналась про існування заповіту, хоча батько ніколи не казав їй про намір заповідати своє майно відповідачці. Навпаки, мав намір все залишити позивачці.

Заповіт, на її думку, складений з порушенням вимог п.1.7. ст.1 розділу 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. №296/5, оскільки запис заповідача про прочитання ним заповіту, складеного нотаріусом, зроблено не рукописним, а друкарським способом.

Крім того, позивачка вважає, що після перенесеного напередодні посвідчення заповіту серцевого нападу, її батько не усвідомлював значення своїх дій.

Посилаючись на вищевказані обставини та ґрунтуючись на нормах статей 225, 1257 Цивільного кодексу України, позивачка просила суд визнати заповіт ОСОБА_6 недійсним.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, в цілому, аналогічні доводам позовної заяви.

Позиція відповідача

Відповідачка позов не визнала, подала письмові заперечення, в яких зазначила, що всі доводи позивачки є надуманими і не підтвердженими доказами.

В судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що не вбачає порушень форми заповіту, встановленої чинним законодавством. Крім того, пояснив, що заповідач ОСОБА_6 був фізично і психічно здоровою людиною, усвідомлював свої дії. З відповідачкою ОСОБА_2 мав сімейні відносини протягом тривалого часу. Відповідачка не вчинила ніяких правопорушень, що стали б підставою для подання позову до неї.

Пояснення третьої особи

Третя особа приватний нотаріус Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що деталі обставин оформлення заповіту ОСОБА_6 не памятає. Але памятає, що людина прийшла до нотаріуса самостійно, свідомо та вільно реалізувала своє волевиявлення. Він не вбачає порушень у формі заповіту, оскільки Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачає обовязкового рукописного виконання заповідачем запису про прочитання йому тексту заповіту.

Докази сторони позивача

Позивачем подано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 від 17 травня 2017 року, яким визначається, що останній помер 21 квітня 2017 року в селі Ковганівка Брусилівського району.

Крім того, позивач подала копію заповіту ОСОБА_6 та витяг про реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі, а за клопотанням представника позивача судом витребувано посвідчені копії відповідної спадкової справи.

Згадана спадкова справа №74/2017, окрім копії заповіту містить серед іншого, заяви позивачки та відповідачки про прийняття спадщини, документи, які посвідчують те, що ОСОБА_6 був батьком позивачки, довідку Брусилівської селищної ради Житомирської області від 22.05.2017 року №80 про те, що ОСОБА_6 станом на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Докази сторони відповідача

Представник відповідачки у судовому засіданні надав копію дозволу на зберігання зброї на імя померлого ОСОБА_6, копію медичної довідки на його імя, згідно якої той не мав протипоказань до зберігання зброї. Також представником відповідачки подані копії протоколів спортивних змагань та водійського посвідчення ОСОБА_6

Посилаючись на ці докази, представник стверджував про наявні ознаки психічної повноцінності заповідача, який був водієм, власником зброї, спортсменом та практикуючим суддею у спортивних змаганнях з хокею.

Представником відповідача подано довідку Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області від 11.12.2017 р. №209, згідно якої ОСОБА_2 з ОСОБА_6 перебували «у громадському шлюбі» та вели спільне господарство за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Ковганівка, вулиця Садова, 42, в період з 2011 року до дня смерті 21 квітня 2017 року.

Будь-яких інших доказів сторонами суду не надано. Зважаючи на посилання сторони позивача на нездатність ОСОБА_6 усвідомлювати свої дії напередодні складення заповіту, судом було розяснено сторонам їх право подати суду висновок експерта, або клопотати про призначення відповідної експертизи судом у передбачених законом випадках. Сторони відмовились від подання такого доказу і клопотання про призначення експертизи не подали.

Нормативно-правові акти

Згідно ч.1 ст.125 Цивільного кодексу України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ч.2 ст.1257 Цивільного кодексу України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно пункту 1.7. Глави 3 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом.

Згідно ст. 105 Цивільного процесуального кодексу України, проведення експертизи з метою встановлення психічного стану особи є обовязковим. Дана норма передбачає, що суд зобовязаний призначити таку експертизу, але лише за клопотанням учасників провадження.

Оцінка суду

Суд вимушений констатувати, що стороною позивача не подано жодних доказів, що давали б суду підставу поставити під сумнів психічну повноцінність заповідача, або невідповідність виданого заповіту його волевиявленню.

При цьому сторона відповідачки опосередковано довела той факт, що ОСОБА_6 вів життя активної розвиненої людини і не мав ознак психічних розладів, про що свідчать достатньо серйозні види діяльності, які були йому доступні та були повязані зі суддівськими практиками у спорті, зберіганням зброї та водінням автомобілю.

Суд нагадує про існування презумпції психічного здоровя особи, встановлену статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», отже за відсутності будь-яких доказів протилежного, приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 станом на момент посвідчення заповіту, усвідомлював свої дії.

Так само суд не вбачає і недотримання форми заповіту, оскільки нотаріальна форма заповіту була дотримана. Невідповідності дій нотаріуса наведеним вище нормам щодо порядку нотаріального посвідчення заповіту суд не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 259, 263, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі через Брусилівський районний суд Житомирської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.О. Руденко

Повне судове рішення складене 22 січня 2018 року.

Суддя В.О. Руденко