Справа № 211/3973/16-ц
Провадження № 2/211/90/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

19 січня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

за відсутності: відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка є правонаступником померлого ОСОБА_6, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, з якого вбачається, що у 2000 році вона та члени її родини (чоловік ОСОБА_7 і донька) за домовленістю з відповідачами вселилися до будинку № 111 по вул. Ігоря Сікорського (колишня вул. Криленка) у м. Кривому Розі. У черні 2002 року позивач та її чоловік ОСОБА_7 зареєструвались за вищевказаною адресою.

Також ОСОБА_3 та ОСОБА_6 передали їм усі документи на будинок, а саме:

-свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_8 від 29.06.2000 року, реєстр № 1-2235, яка померла 09.02.1996 року, відповідно до якого її спадкоємцями в рівних частинах кожний на 2/3 частини жилого будинку по вул. Криленка, буд. 111, є ОСОБА_3 та ОСОБА_6, 1/3 частка залишалась відкритою за ОСОБА_5

-свідоцтво на право приватної власності на житловий будинок, яке видане на імя ОСОБА_8 26.10.1969 року.

Після цього відповідачі більше не зявлялись.

З 2000 року позивач разом з родиною постійно мешкає у будинку, утримують його в належному стані, сплачують комунальні послуги.

Тому позивач просить суд визнати за нею у відповідності до ст. 344 ЦК Ураїни право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ігоря Сікорського (колишня вул. Криленка), буд. 111, який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 30,3 кв.м., житловою 22,0 кв.м., сараю Б, огорожі № 1, 2, вбиральні В.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на позові наполягала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, в подальшому вона звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просила розгляд справи закінчити за відсутності позивача та її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя», № 96 (1895) від 12.12.2017 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою позивача, вона купила хату у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та біля 20 років проживають в ній постійно. Будинок купили розвалений, за цей час його відремонтували та доглядають за ним. Ніхто не предявляв до позивача претензій. Попередніх власників цього будинку вона знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона сусідка позивача, знає її сімю біля 20 років, підтверджує, що позивач доглядає за будинком та підтримує в належному стані, зробили ремонт. Претензій до позивача ніхто не предявляв. З їхніх слів вони його купили, вона була свідком, як було передано 400 грн за розпискою позивачем бабусі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він проживає у фактичних шлюбних відносинах з позивачем 27 років з 1998 року, спочатку жили на квартирі, у 2000 році вони купили будинок, при свідках вони дали завдаток 400 грн., за будинок вони повністю розплатись. ОСОБА_3 потім їм віддала документи на будинок. У будинку проживають постійно, сплачують комунальні послуги, ремонтують його.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8, яка до дня своєї смерті 09.02.1996 року (копія свідоцтва про смерть І-КИ № 026753 від 09.02.1996 р.), постійно проживала і була власницею домоволодіння за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Криленка, буд. 111, на підставі рішення виконкому № 725 від 10.09.1969 р. та свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 26.10.1969 р. Після її смерті вказане домоволодіння було прийнято у спадок її дітьми, відповідачами по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 2/3 частки у рівних частках, ОСОБА_5 свою 1/3 частку будинку не оформив (копія свідоцтва про право власності на спадщину по заповіту від 20.06.2000 р., повідомлення КП ДОР «Криворізьке БТІ від 01.12.2017 р.»).

З дозволу спадкоємців за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_6 родина Маковецька-Кравченко переїхала до вищевказаного будинку та почала там проживати постійно з 2000 року, що підтверджено поясненнями свідків. З 25.06.2002 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстровані за вищевказаної адресою (а.с. 5-7 - копія домової книги).

Факт того, що позивач та члени її сімї дійсно проживають у вказаному домоволодіння та відкрито ним користуються підтверджується актом, який складений та підписаний сусідами по вулиці Криленка, а саме: будинок № 114 ОСОБА_10, будинок № 107 ОСОБА_9, будинок № 105 ОСОБА_11 Підписи сусідів підтверджуються головою вуличного комітету № 16 ОСОБА_12 (а.с. 10).

До того ж до позову додаються вибірково копії квитанцій щодо сплати позивачем комунальних платежів щодо утримання вказаного майна (від 21.04.2016 року, від 16.03.2016 року; від 23.06.2006 року; від 20.03.2008 року; від 29.11.2010 року; від 17.06.2011 року, від 15.03.2007 р., від 01.08.2016 р.) (а.с. 11-15). А також акти звірки, складені між ВАТ «Дніпрообленерго» та ОСОБА_1 відносно постачання електричної енергії за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криленка, буд. 111, від 03.07.2008 р. та 25.09.2009 р. (а.с. 17, 18 копії актів).

Також додано копію Договору № 01-09/13 на продаж металопластикових конструкцій від 01.09.2013 р. щодо встановлення металопластикових вікон у будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криленка, 111 (а.с. 16). Що є доказом того, що сімя Маковецька-Кравченко проводять ремонтні роботи у будинку.

Відповідно до довідки КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" згідно архівної справи станом на 31.12.2012 р. право власності на нерухоме майно за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ігоря Сікорського (колишня вул. Криленка), буд. 111, зареєстровано на імя ОСОБА_13 (російською мовою так як в документі) 1/3 частка та ОСОБА_3 і ОСОБА_6, кожному по 1/3 частці.

15.12.2001 року помер ОСОБА_6 (копія свідоцтва про смерть). Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2017 р. до участі у справі у якості правонаступника відповідача ОСОБА_6 була залучена його дружина ОСОБА_4, так як відповідно до відповіді Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори саме вона прийняла спадщину.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту статті 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ст. 81 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

За нормами ст. 344 ЦК України володіння майном, як підстава для визнання на нього права власності за набувальною давністю, має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України необхідні такі умови: річ, що опинилась у володінні особи, є об'єктивно чужою; володілець суб'єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним набувачем; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно; строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років, рухомим - 5 років.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності за набувальною давністю може бути набуто на безхазяйну річ.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач та її родина, починаючи з 2000 року, добросовісно, відкрито та безперервно володіла домоволодінням № 111 по вул. Ігоря Сікорського (колишня вул. Криленка) у м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Утримували, підтримували в належному стані будинок та присадибну ділянку, постійно мешкають на протязі 17 років, вважають будинок своїм, так як укладають договори на його обслуговування, сплачують комунальні послуги, проводять поточні ремонтні роботи.

Керуючись ст. ст. 328, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 17.07.1972 рок народження, ІПН НОМЕР_1, право власності на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ігоря Сікорського (колишня вул. Криленка), буд. 111, який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 30,3 кв.м., житловою 22,0 кв.м., сараю Б, огорожі № 1, 2, вбиральні В, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України - за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_14