РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/5071/17

Провадження № 22-ц/4815/25/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «Страхова компанія «Провідна»

треті особи: ОСОБА_2, УПП у м. Луцьк Волинської області

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення (викликом) учасників справи в м. Рівному апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Рівненського міського суду від 11 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Ковальова І.М. у м. Рівне, повний текст судового рішення виготовлено 11 квітня 2018 року, у справі № 569/5071/17,

в с т а н о в и в:

30 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Провідна», треті особи ОСОБА_2, УПП у м. Луцьк Волинської області про стягнення страхового відшкодування та пені.

Позовна заява мотивована тим, що між ним та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було укладено Договір добровільного комплексного автострахування.

Згідно Договору добровільного комплексного автострахування страховими ризиками обраний варіант А (повне КАСКО), що включає в себе: «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа», «ПДТО», «Викрадення». 20 травня 2016 року у м.Луцьк на пр.Грушевського, 3 сталася подія внаслідок якої автомобіль позивача було пошкоджено працівниками департаменту патрульної поліції м.Луцьк у звязку з чим 23 травня 2016 він звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки його вина у пошкодженні вищевказаного автомобіля відсутня, проте отримав відмову мотивовану тим, що зазначена подія не може бути кваліфікована, як «ПДТО», а також як будь-який інший страховий ризик, передбачений договором.

Вважаючи відмову незаконною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та просив суд стягнути на його користь страхове відшкодування в сумі 65 569,06 грн. та пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодуваня в сумі 15 177,88 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Провідна» про стягнення страхового відшкодування та пені задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в особі Рівненської філії на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 65 569,06 грн. та пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодуваня в сумі 15 177,88 грн., а всього 80746,94 грн.

У подані на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що постановою слідчого прокуратури Волинської області від 31.10.2016 року встановлено, що будь-яких обєктивних відомостей про порушення працівниками управління поліції у м. Луцьк норм та вимог чинного законодавства не здобуто, а отже дії поліції щодо завдання механічних пошкоджень застрахованому автомобілю визнані законними. Крім того, вважає що пошкодження автомобіля було здійснено за рішенням органів державної влади, а також судом не враховано ознаки порушення страхувальником зобовязання вжити всіх можливих заходів з метою запобігання та зменшення розміру збитку.

Вказує на те, що матеріали справи не містять доказів притягнення до відповідальності осіб винних у вчиненні протиправних дій у звязку із чим пошкодження майна працівниками поліції не може бути кваліфіковане як страховий випадок.

Крім того, судом невірно визначено розмір страхової виплати, оскільки відшкодування страховиком втрати товарної вартості не передбачено та не передбачено умовами Договору відшкодування вартості ремонту пошкодженого автомобіля з врахуванням ПДВ.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволеннюяз наступних підстав.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Убачається, що 05 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір добровільного комплексного автострахування №06/0675963/1809/16 транспортного засобу марки VOLKSWAGEN Passat реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до п.6 договору страхові ризики застраховано по варіанту А1 (повне каско).

20 травня 2016 року у м.Луцьк на пр. Грушевського, 3 автомобіль позивача було пошкоджено працівниками департаменту патрульної поліції м.Луцьк у звязку з чим 23 травня 2016 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки його вина у пошкодженні вищевказаного автомобіля відсутня.

Листом №17-10/618 від 17.01.2017 позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що подія повязана з пошкодженням автомобіля не являється страховим випадком та не може кваліфікуватись як протиправні дії третіх осіб через відсутність доказів вини працівників поліції.

Відповідно до огляду транспортного засобу, складеного 23 травня 2016 року, на застрахованому ТЗ виявлено наступні пошкодження: скло вітрове, скло передніх лівих та передніх правих дверей, подряпини на передній правій двері, на задній лівій двері, на задньому лівому крилі, та накладки пошкодження нижньої накладки передньої лівої двері, нижньої накладки передньої правої двері, верхньої накладки правої арки, та пошкодження накладки даху біля лобового скла.

За нормами ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

Частиною 1 статті 990 цього Кодексу передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Згідно із ч.1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Пунктом 38.1. договору передбачено наступне: страховим випадком за цим договором є подія, передбачена договором, що виникла внаслідок настання зазначеної у договорі події (страхові ризики), що фактично сталася в період дії договору та не підлягає під виключення із страхових випадків і обмеження страхування, передбачені договором, внаслідок чого виникає зобовязання страховика здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п.38.7. договору за варіантом А передбачено наступні страхові ризики: «ДТП», «Стихійні явища», «Пожежа», «ПДТО», «Викрадення».

Згідно п.п. 38.2.4. Договору добровільного комплексного автострахування, до переліку страхових випадків належать протиправні дії третіх осіб, не пов'язані з незаконним заволодінням застрахованим ТЗ, а саме: знищення застрахованого ТЗ в цілому (конструктивна загибель застрахованого ТЗ), пошкодження, знищення або викрадення окремих його частин, деталей, вузлів, механізмів, що входять до заводської комплектації та застрахованого ДО; биття скла (ризик «Протиправні дії третіх осіб (ПДТО)»).

Під ПДТО за Договором розуміється навмисні або необережні дії третіх осіб, направлені на пошкодження або знищення застрахованого ТЗ та (або) ДО, за вчинення яких передбачена цивільно-правова, кримінальна або адміністративна відповідальність згідно із законодавством України.

Відповідно до п.п. «г» п.36.4. договору не вважається страховим випадком подія, що сталася право або опосередковано внаслідок конфіскації, націоналізації, реквізиції, примусового вилучення, у т.ч. з застосуванням насильства або будь-якої зброї, арешту або іншого незаконного обмеження права власності, знищення або пошкодження З за наказом/рішенням уряду, органів державної влади або місцевого самоврядування, органів військового управління та інших органів влади, у т.ч. самопроголошених.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Убачається, що 20 травня 2016 року у м.Луцьк на пр.Грушевського, 3 керований позивачем автомобіль був зупинений працівниками департаменту патрульної поліції м.Луцьк для перевірки, оскільки надійшло повідомлення, що водій сів за кермо в стані алкогольного спяніння. На вимогу працівника патрульної поліції надати документи ОСОБА_1 предявив посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та страховий поліс. На вимогу вийти із автомобіля останній відмовився та відмовився відчинити двері автомобіля, у звязку з чим було пошкоджено автомобіль та розбите лобове скло.

Будь-яких порушень вимог закону, які слугували підставою вчинення щодо ОСОБА_1 дій поліцейськими (пошкодження транспортного засобу) судом не встановлено. Докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, вбачається, що після розбиття скла (пошкодження автомобіля), працівниками поліції до ОСОБА_1 був застосований слізогіний газ та заподіянні тілесні ушкодження. Такі дії патрульних визнані незаконними, а особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2016 року постанова слідчого прокуратури Волинської області від 31 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження №000099 скасована. Кримінальне провадження від 20 травня 2016 року направлено для подальшого досудового розслідування в СВ Прокуратури Волинської області.

Між тим, чинним законодавством не встановлено, що настання страхового випадку, зокрема, пошкодження майна, має в обов'язковому порядку підтверджуватися вироком суду по кримінальній справі чи постановою у адміністративній справі, а не постановою про порушення кримінального провадження за ознаками ч.2 ст.365 КК України.

Отже, настання страхового випадку підтверджується постановою про порушення кримінального провадження щодо працівників патрульної поліції, яка є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 77-780 ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги проте, що подія внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження не являється страховим випадком так як не встановлено протиправність дій заподіювача не заслуговують на увагу, оскільки суперечать наявним в матеріалах справи доказам та положенням ст.1174 ЦК України.

Покликання відповідача на п.36.4 Договору не заслуговують на увагу, оскільки пошкодження автомобіля відбулось не внаслідок конфіскації, націоналізації, реквізиції, чи примусового вилучення, під час яких допускається пошкодження транспортного засобу за наказом/рішенням уряду.

Таким чином, висновок суду першої інстанцій про віднесення події, що сталась 20 травня 2016 року до категорії передбаченого договором страхового випадку (пункт 38.2.4. Договору) є правильним.

Суд не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що втрата товарної вартості автомобіля не відноситься до непрямих збитків з таких підстав.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика),вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України № 6-760цс15 від 16 грудня 2015 року.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про неправомірне включення до стягнутої суми страхової виплати розміру ПДВ з таких підстав.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без ПДВ, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ.

В зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов'язання не виникають.

Із матеріалів справи вбачається і це сторонами не заперечується, що автомобіль не відремонтований за винятком заміни лобового скла у вартість якого не включено ПДВ.

Відтак, в силу приписів ч.2 ст.14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Судом встановлено, що сума заподіяної шкоди складається та становить ПДВ 42117,47 грн, вартості лобового скла без ПДВ 9550 грн. та витрат на проведення Звіту по оцінці авто 1300 грн, а всього 57 145,47 грн. без врахування ПДВ (а.с.60-78).( 42117,47 грн+9550 грн.+1300 грн.=57145,47 грн.)

За таких обставин, рішення суду в частині визначення розміру страхового відшкодування підлягає зміні.

Окрім того, підлягає зменшенню і розмір пені за несвоєчасне здійснення страхової виплати за період з 31 березня 2017 по 18 грудня 2017 року: 57145,47 грн.х14%х2 : 365 днів у році х18 днів = 1227,45 грн.; 57145,47 грн.х 13%х2 : 365 днів у році х42 дні = 1709,67 грн.; 57145,47 грн.х 12,5 %х2 : 365 днів у році х 154 дні = 6027,67 грн.; 57145,47 грн.х 13,5% х2 : 365 днів у році х 49 днів = 2027,33 грн.

1227,45 +1709,67+6027,67+2027,33=10992,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, то сплачені судові витрати ПАТ «Страхова компанія «Провідна» при подачі апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 193,80 грн..

Керуючись ст.ст. 374, ст. 376, ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 11 квітня 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнутого страхового відшкодування з 65569,06 грн. до 57145,47 грн. (пятдесят сім тисяч сто сорок пять грн 47 коп) та розмір пені з 15177,88 грн. до 10992,12 грн (десять тисяч девятвот девяносто дві грн. 12 коп.)

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Провідна» 193,80 грн. судових витрат пропорційно задоволеним вимогам сплачених при подачі апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 листопада 2018 року.

Головуючий : Судді :