_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4150/17
Провадження № 2/520/3006/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвокат ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, про виселення, -

в с т а н о в и в :

07.04.2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить виселити ОСОБА_9 разом з її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з квартири, що розташована за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45, без надання іншого житлового приміщення; стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу. При цьому, позивач посилається на те, що він разом із третіми особами у справі є співвласниками квартири за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45. Позивач зазначає, у що ОСОБА_8 у квартирі не проживає, проте проживає брат позивача ОСОБА_11, який мотивуючи усною згодою батька як одного із співвласника, вселив у спільну квартиру свою співмешканку з дітьми. Оскільки, спільне життя позивача із відповідачем нестерпне для нього, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. При цьому представник підкреслив, що відповідачу на праві власності належить будинок за адресою: м. Одеса, вул. Гранатна, 43, в якому і зареєстроване її місце проживання. Представник звернув увагу, що у заяві від 18.10.2017 року просить виключити з правових підстав позову ч. 1 ст. 116 ЖК України, та вважати, що позов предявлено на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. При цьому відповідач пояснила, що 13.01.2018 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_11

Третя особа ОСОБА_11 у судовому засіданні 25.08.2017 року заперечував проти задоволення позову та пояснив, що бажає, щоб відповідач проживала разом із ним як співвласником квартири. Крім того вказав, що батько надав усний дозвіл на проживання.

Третя особа ОСОБА_8 у судовому засіданні 18.10.2017 року пояснював, що після того, як ОСОБА_11 познайомив його із відповідачем, він не заперечував проти того, що б ОСОБА_2 проживала у квартирі. В подальшому, ОСОБА_8 до судового засідання не з'явився.

Ухвалою суду від 25.08.2017 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_12 про зупинення провадження по справі до набрання чинності рішення у справі № 520/7920/17, яка перебуває у провадженні Київського районного суду м. Одеси.

Вислухавши учасників справи, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, квартира загальною площею 62,1 кв.м. за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 4-8993, видане 21.12.1995 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4 /а.с. 9/.

Судом досліджено технічний паспорт на квартиру за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45, з якого вбачається, що квартира складається із 3-х кімнат, житловою площею 43,3 кв.м.

У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що співвласниками квартири є батько та два його сини, сам батько у квартирі тривалий час не проживає, так як переїхав в інше місто. Позивач вказує, що згодом після відїзду батька, його брат ОСОБА_11 вселив до квартири свою співмешканку з дітьми, та вони зайняли 2 кімнати, площею 12,7 кв.м. та площею 17,0 кв.м.

Звернення позивача обумовлено нестерпністю проживання разом із відповідачем, на підтвердження чого, судом досліджено:

-талон-повідомлення № 040007 від 01.03.2017 року про звернення позивача до Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області /а.с. 5/;

-заяву про виселення, адресовану дільничному інспектору /а.с. 6/.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу чиняться перешкоди відповідачем у користування власністю, а саме частиною квартири за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45.

У ході розгляду справи судом досліджено звіт проведеного технічного дослідження квартири за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45, виготовлений ПрП «Алекс» /а.с. 34-55/, яким встановлено, що у ході експлуатації у жилій кімнаті пл. 17,0 кв.м. зроблено перегородку з метою забезпечення відокремленого входу в жилі кімнати пл. 13,6 кв.м. та 17,0 кв.м.; встановлено, що є можливість використання трьох жилих кімнат квартири відособлено одна від одної, зі спільним використанням інших приміщень /кухні, ванної, вбиральні, коридорів/.

Судом досліджено надані стороною відповідача квитанції про оплату житлово-комунальних послуг у квартирі за адресою: м. Одеса, пр.-т. ОСОБА_10, 26, кв. 45 /а.с. 65-74/. Суд критично оцінює вказані квитанції, так як особовий рахунок на квартиру відкрито на імя батька позивача ОСОБА_8

Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Як на підставу позовних вимог в частині виселення відповідача ОСОБА_2 позивач посилається на положення ч. 3 ст. 116 ЖК України, якою передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд приймає до уваги пояснення сторони позивача щодо наявного у відповідача на праві власності майна будинку № 43 по вул. Гранатній у м. Одесі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 7-8/.

У судовому засіданні 15.01.2018 року сторона відповідача на спростування доводів позивача щодо самоправності зайняття нею жилого приміщення надала суду свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 310852, з якого вбачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 13.01.2018 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 28.

Враховуючи, що шлюб ОСОБА_11 та ОСОБА_2 зареєстровано 13.01.2018 року, тобто під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що юридичне оформлення стосунків відповідача саме в період розгляду справи спрямоване на ускладнення розгляду справи та унеможливлення виконання рішення. У звязку із чим, суд погоджується із доводами сторони позивача, що відповідач, вселяючись до квартири за довго до реєстрації шлюбу із ОСОБА_11, вселилася без достатніх правових підстав. Тобто, реєстрація шлюбу не є однозначною підставою для вселення відповідача у квартиру, та як наслідок для відмови у задоволенні позову.

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги, що за відповідачем на праві власності зареєстроване нерухоме майно, а також неможливість спільного проживання позивача разом із ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні його майном. У звязку із чим, позовні вимоги ОСОБА_4 про виселення відповідача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Порядок розподілу витрат на правничу допомогу, регламентовано положеннями ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У судовому засіданні 18.10.2017 року представник позивача надав розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, з якого вбачається, що витрати на правову допомогу відповідача склали 7000,00 грн. /а.с. 80/.

З розяснень п. 47 пленуму Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» слідує, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Судом досліджено договір про надання правової допомоги № 22/03/17 від 22.03.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги добросовісне виконання стороною позивача своїх процесуальних прав та обовязків, та відсутність доводів сторони відповідача щодо неспівмірності витрат, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку із чим, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 137, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 116, 150 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 /РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії КК 001359, виданий 01.04.1998 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/ до ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КК 809301, виданий 28.12.2001 року Малиновським РВ м. Одеси, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, тел. 063-273-44-65/, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 /ІНФОРМАЦІЯ_4/ та ОСОБА_6 /ІНФОРМАЦІЯ_5/, треті особи ОСОБА_7 /ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання - АДРЕСА_1, тел. 063-273-44-65, тел. 067-104-60-11/, ОСОБА_8 /ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, тел. 096-694-17-03/ про виселення, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 разом із її неповнолітніми доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 7640,00 грн. /сім тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок/, з яких: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. та судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде складено 24.01.2018 року.

Суддя Васильків О. В.