Справа № 464/5075/18
пр.№ 2/464/1644/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29.10.2018 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування приміщенням квартири АДРЕСА_1 А. у місті Львові. Обґрунтовує позов тим, що набув право власності на згадану вище квартиру на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2018 за р.№2189, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 У вказаній квартирі зареєстрований він як власник, відповідач зареєстрований з 06.02.2007 і є сином попередніх власників квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Зазначає, що із припиненням права власності попередніх власників, припинилось право відповідача на користування даною квартирою. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування його квартирою, оскільки це перешкоджає користуванню та розпорядженню своєю власністю.

Ухвалою від 24.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач не подав відзиву, в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Згідно ст.280, 281 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглядати справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши вступне слово представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 А. у місті Львові є позивач ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2018 р. за р.№2189, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №135632158 від 27.08.2018 р., копії яких долучені до матеріалів справи.

Відповідно до п.12 Договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2018 р. за р.№2189, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, продавець зобовязався до 15 серпня 2018 р. зняти з реєстрації всіх осіб, які зареєстровані за цією квартирою, проте своїх зобовязань в повному обсязі не виконав.

З наданої суду довідки ЛКП «Старий Сихів» від 10.10.2018 №1603 вбачається, що у квартирі №29 загальною площею 82,20 кв.м. у будинку №4 по вул.Кос-Анатольського А. у м.Львові зареєстровані: позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька позивача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Факт реєстрації відповідача в належній позивачу квартирі також стверджується копією паспорта відповідача та копією будинковою книги.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника квартири, які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.Зокрема у ч.1 ст.405 ЦК України зазначається, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. З наведеного формулювання можна виділити такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім'ї власника житла та проживати разом з ним.

За своєю правовою природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів. Особистий характер даного сервітуту полягає у тому, що воно встановлюється в інтересах певної особи, яка має статус члена сім'ї власникажитлового приміщення. Водночас, відповідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Аналіз вищенаведених правових норм дає суду підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника квартири користуватись цим житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на квартиру в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Отже після переходу прав власності на квартиру припинилось і право відповідача на користування квартирою.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.11.2014 в справі № 6-158цс14, в ухвалі від 22.12.2016 в справі №661/4901/15-ц та Касаційним цивільним судом Верховного суду у постанові від 12.09.2018 в справі №727/11132/14-ц.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач не є власником чи членом сім'ї теперішнього власника спірної квартири, забрав особисті речі, не здійснюж оплату за комунальні платежі, а тому в силу формальної реєстрації відповідача у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, відповідач порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а тому суд приходить до висновку що слід визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 А. у місті Львові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на корить позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405, 406 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 288, 289 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою № 29 по вул.Кос-Анатольського, 4 у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН-.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН-.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.10.2018.

Суддя О.Ю.Горбань