АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/6400/15-ц Головуючий суддя І інстанції Погасій О. Ф.
Провадження № 22-ц/790/401/18 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про право власності та інші речові права про приватну власність
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І. Кругової С.С.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

цивільну справу № 643/6400/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Харківської міської ради, третя особа - державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б. про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення частки у спадковому майні та про збільшення частки у праві власності

з апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського районного суду м. Харкова, постановлене від 25 липня 2017 року, під головуванням судді Погасій О.Ф. в залі суду в місті Харкові,

з апеляційною скаргою Харківської міської ради

на додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова, постановлене 29 вересня 2017 року, під головуванням судді Погасій О.Ф. в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина 3/6 частини квартири АДРЕСА_1. У встановлений законом 6-ти місячний строк, як спадкоємець першої черги, вона звернулась до Одинадцятої державної нотаріальної контори Харківського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, а потім про отримання свідоцтва про право на спадщину, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що вона не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на квартиру. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 , її сестра, як спадкоємець першої черги, перешкоджає реалізації її права на отримання спадщини, не надає нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Після уточнення позовних вимог позивач остаточно просила визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 (т.2 а.с. 1-3).

01 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу 29976,72 гривні обравши способом його відшкодування зменшення частки у спадковому майні на суму вартості заборгованості з 1/4 до 1/6 частки за рахунок збільшення частки позивача ОСОБА_2 у спільній власності з 3/4 до 5/6 часток.

Відповідач ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічного позову зазначила, що 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 отримала на підставі свідоцтва про право власності на житло в порядку приватизації від 15 червня 2006 року ; 1/2 частину від 3/6 частки квартири отримала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 2014 року після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2; 1/2 частину від 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 2014 року після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3. Всього в спірній квартирі їй належить 3/4 частини. 1/4 частина спірної квартири успадкована за законом та належить ОСОБА_1 Оскільки сторони по справі є співвласниками спірної квартири, то зобов'язані утримувати майно, що їм належить. Вона повністю сплачує комунальні послуги, які нараховані комунальними службами. Придбала будівельні та розхідні матеріали та здійснює ремонтні роботі в квартирі за допомогою фахівців. Відповідач ОСОБА_2 не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в ремонті квартири ні фізично , ні матеріально.

Вважає, що ОСОБА_1 винна їй 12978,83 гривні за комунальні послуги з урахуванням інфляції та 3% річних; 25919,92 гривні вартість 1/4 частки ремонтних робіт із вартістю будівельних матеріалів, а всього 38 898,65 гривень. Вартість квартири складає 634 984 гривні , а вартість 1/4 частини спірної квартири, що належить ОСОБА_1, складає 158 746 гривень, яка дорівнює вартості 3,95 кв.м. житлової площі в квартирі.

Вказує на те, що 21.04.2015 року вироком Московського районного суду м. Харкова визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України ОСОБА_7 та стягнуто кошти на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зазначене судове рішення не виконується. ОСОБА_7 є членом сім'ї ОСОБА_1 У неї є сумніви, що відповідач виконає рішення суду, яке може бути постановлено на її користь про відшкодування збитків, а тому вона вимушена замінити грошове стягнення на стягнення в натурі.

У зв'язку із чим, з урахуванням уточнень позовної вимоги ОСОБА_2 просила зменшити частку ОСОБА_1 у спадковому майні, а саме частину квартири АДРЕСА_1 з 1/4 до 1/6 частки, збільшити частку у праві власності ОСОБА_2 у зазначеній квартирі з 3/4 до 5/6 частин. (т.3 а.с. 1-5).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 березня 2017 року вищезазначені позови об'єднані в одному провадженні. (т.2 а.с. 10-11).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року позов ОСОБА_1, задоволено.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею всієї квартири 43,9 кв.м., загальною площею всієї квартири 64,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Додатковим рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2017 року доповнено рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 і за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 862 грн. 48 коп., в рівних частках, по 431 грн. 24 коп. (чотириста тридцять одній гривні 24 копійок), з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким визнати за ОСОБА_1. право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом з дня видачі свідоцтва про право на спадщину від 30 квітня 2014 року. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 перешкоджала в реалізації прав ОСОБА_1 на належне оформлення спадкового майна. Звертає увагу на те, що суд в своєму рішенні не зазначив дату з якої саме за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно.

В апеляційній скарзі представник Харківської міської ради просить додаткове рішення в частині стягнення судових витрат з Харківської міської ради скасувати, прийняти нове, яким у стягненні судових витрат з Харківської міської ради на користь позивача у сумі 431 грн. 24 коп. відмовити у повному обсязі. Вказує, що ХМР не порушувала права ОСОБА_1 у зв'язку із чим не повинна сплачувати судовий збір, щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року в редакції чинній на момент розгляду справи.

Судом встановлено, не оспорююється сторонами, що сторони по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 (після укладення шлюбу ОСОБА_1 згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 06.08.1983 р. (т.1 а.с. 11) і свідоцтва про народження ОСОБА_2 ( після укладення шлюбу ОСОБА_2 згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 10.10.1997 р. (т.1 а.с. 148-149) а також свідоцтва про укладення і розірвання шлюбу (т.2 а.с. 45-47) їх батьками є ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ( т.1 а.с. 12 ,146 ).

Згідно довідки Комунального підприємства Харківське міське бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 15.06.2006 р., видане УКМ та ПВПЖФ.( т.2 а.с. 83).

Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( т.1 а.с. 6,7) .

На день смерті ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 разом із спадкодавцем зареєстрована його дочка ОСОБА_2 (т.2 а.с. 57).

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, що складається з: 3/6 частин квартири АДРЕСА_1, з яких 1/3 частина належала померлому особисто в порядку приватизації житла, 1/6 частина належала його дружині ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщину після якої він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, спадкоємцями на яке є ОСОБА_2 і ОСОБА_1

В 6-ти місячний строк ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 квітня 2014 р. після смерті ОСОБА_4, спадкоємцями є дочка ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - по 1/2 частині кожна. Спадщина складається з 3/6 частин квартири АДРЕСА_1, право власності на яку належало померлому: 1/3 частина - особисто, та 1/6 частина належала ОСОБА_5, його дружині, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Право власності на другу половину від 3/6 частин спірної квартири ще не видано (т.2 а.с. 95).

Державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б. Постановою від 03 червня 2014 року відмовила ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька, ОСОБА_4 на 3/12 частини квартири АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (т.1 а.с. 13).

Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти.

У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

Ст. ст. 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації..

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили,щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже час, з якого виникає право власності на нерухоме майно на підставі рішення суду визначений законом и зазначення цього часу окремо в рішенні суду не вимагається.

Оскільки ОСОБА_1 постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину вона правомірно звернулася до суду за захистом свого права та вірно визначила процесуальний статус ОСОБА_2 як відповідача у справі, оскільки рішення суду у цій справі впливає на права та обов*язки ОСОБА_2

З урахуванням наведеного правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Між тим, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

За оскаржуваним рішення право власності на частку у спадковому майні визнано лише за ОСОБА_1, отже додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2017 року підлягає скасуванню, судові витрати, понесені ОСОБА_1 при зверненні з позовом до суду першої інстанції необхідно віднести за її рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права..

Керуючись ст. ст. 371, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2017 року - скасувати.

Судові витрати за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Харківської міської ради, третя особа - державний нотаріус Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Степанець О.Б. про визнання права власності в порядку спадкування залишити за рахунок позивача.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова

Повний текст постанови складено 22 січня 2018 року .