Справа № 740/5429/14 Провадження № 22-ц/795/229/2018 Головуючий у I інстанції - Олійник В. П. Доповідач - Лакіза Г. П.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.,

секретар: Поклад Д.В.,

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Мойсеєнко Ірини Петрівни на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Олійника В.П. від 08 грудня 2017 року в справі за поданням головного державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Мойсеєнко Ірини Петрівни про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

- стягувач - Служба безпеки України, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року Служба безпеки України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням в Національній академії Служби безпеки України.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Служби безпеки України 54332 грн. 62 коп. витрат, пов'язаних з утриманням в Національній академії Служби безпеки України, та 543 грн. 33 коп. судового збору.

В грудні 2017 року головний державний виконавець Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Мойсеєнко І.П. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Подання обґрунтовувалося тим, що на виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області з 12 березня 2015 року перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Ніжинського міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Служби безпеки України 54875 грн. 95 коп. боргу. Борг ОСОБА_2 сплачений лише частково, а згідно повідомлення стягувача №9833/15-89 від 15 листопада 2017 року, боржник ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України на постійне місце проживання, що свідчить про його ухилення від виконання своїх зобов'язань.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 08 грудня 2017 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Мойсеєнко І.П. просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала суду суперечить вимогам чинного законодавства, а боржник і надалі продовжує ухилятись від виконання рішення суду.

Головний державний виконавець зазначає, що рішення суду боржником виконується не в повному обсязі: сплачено лише близько 4,5 тис. грн. боргу, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Виконавцем неодноразово на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, виносилися постанови про привід боржника, однак, боржник рішення суду не виконує.

Також Мойсеєнко І.П. вказує, що 15.11.2017 року до Ніжинського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області надійшла заява стягувача - СБУ, в якій було зазначено, що боржник має наміри виїхати за межі України на постійне місце проживання.

Зважаючи на те, що рішення суду тривалий час не виконується, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду, Мойсеєнко І.П. вважає, що наявні підстави для встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 04 лютого 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення боржника ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України „Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Словосполучення „ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», означає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

По справі встановлено, що на виконанні у Ніжинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області знаходиться виконавче провадження ВП №46843355 з виконання виконавчого листа №2/740/97/15, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 04.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Служби безпеки України боргу в сумі 54875, 95 грн. (а.с.75).

12.03.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції Мойсеєнко І.П. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом (а.с.71).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2017 року, доданої до подання, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відносно ОСОБА_2 відсутні (а.с.69).

В матеріалах справи мається докази лише одного виклику боржника до ВДВС Ніжинського МРУЮ - на 15.05.2015 року на 10-00 год., про що він був повідомлений через його матір (а.с.72). На виклик державного виконавця Бурніс Б.С. з'явився, надав пояснення з приводу несплати ним боргу, де він зазначав, що не має у власності нерухомого майна та постійного заробітку. При наявності коштів буде здійснювати виплату належного боргу (а.с.70).

15 листопада 2017 року до Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області надійшла заява стягувача - Служби безпеки України про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 (а.с.68).

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що надані головним державним виконавцем до подання докази не підтверджують умисне ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків, тому відсутні підстави для обмеження його у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань. З матеріалів справи не вбачається, які дії щодо виконання судового рішення вчинялися державним виконавцем в період з 15.05.2015 року по 15.11.2017 року.

Посилання державного виконавця в поданні та апеляційній скарзі на те, що боржник ОСОБА_2 має наміри виїхати за межі України на постійне місце проживання, не підтверджується матеріалами справи. В засіданні апеляційного суду боржник ОСОБА_2 таку обставину заперечував.

Крім того, в засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надав суду для огляду оригінали квитанцій, з яких вбачається, що з травня 2015 року ним щомісяця в рахунок погашення боргу сплачується по 150 грн.

Сам факт наявності невиконаного зобов'язання не може бути підставою для задоволення подання державного виконавця про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Ніжинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Мойсеєнко Ірини Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 30.01.2018 року.

Головуючий:Судді: