Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1882/17

Провадження № 2/440/412/2018

15 січня 2018 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

при секретарі - Дутка С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську без фіксації технічним засобом «Камертон» цивільну справу цивільну справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Андріївської сільської ради до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування - Буської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Андріївської сільської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування - Буської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, покликаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, жодних коштів на утримання сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 не надає, його вихованням зовсім не займається, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, зникає з дому на тривалий час. Просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав по відношенні до неповнолітнього сина ОСОБА_2 та утримати з неї аліменти. Також просить зберегти за неповнолітнім ОСОБА_2 право на проживання в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 та накласти заборону на відчуження майна та житла неповнолітнього ОСОБА_2 по АДРЕСА_1.

Представник позивача - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Андріївської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, проти позову не заперечує, та просить його задоволити.

Представник третьої особи позивача - органу опіки та піклування Буської РДА - в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Андріївською сільською радою Буського району Львівської області 11.11.2002 року, ОСОБА_1 є матір»ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту обстеження житлово-побутових умов від 26 вересня 2017 року вбачається, що санітарний стан в помешканні не задовільний, не прибрано, постільна білизна брудна, відсутні миючі засоби та запас продуктів. Це підтверджується і актом обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 02.10.2017 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації від 06.12.2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити гр. ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина, за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд вважає доведеним, що не спростовано і самою відповідачкою, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина, не піклується про нього, не забезпечує його матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 164, 165 СК України суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительку АДРЕСА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Зберегти за неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право на проживання в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Накласти заборону на відчуження майна та житла неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір по справі в розмірі 640,00 грн.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. Б. Кос