РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді: Нев'ядомського Д.В.

При секретарі: Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової суми , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м.Харкова з з позовом до ОСОБА_2 , який в ході судового розгляду спочатку збільшив позовні вимоги, потім зменшив позовні вимоги , та в остаточній редакції просить суд:

- Стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі вартості 45,1 кв.м. нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка становить 410 184,5 грн. (чотириста десять тисяч сто вісімдесят чотири гривні 50 копійок).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1, вказав , що 29 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, придбали у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.01.2004 р. нежитлову будівлю в літ. А-1 загальною площею 61,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частинах, по 1/2 частині кожний. В період з вересня 2005 року по липень 2007 року, Позивач та Відповідач -реконструювали деякі приміщення придбаної нежитлової будівлі, а деякі приміщення були самовільно добудовані, у зв'язку з чим загальна площа спільної нежитлової будівлі збільшилася до 585 кв. м. Після завершення реконструкції спільної нежитлової будівлі, в серпні 2007 року за сторонами судом було визнано право власності на реконструйовані та самовільно побудовані приміщення нежитлової будівлі загальною площею 585 кв. м.. що розташована по АДРЕСА_1 в літ «А-2» без визначення розміру часток співвласників у спільному майні, відповідно до рішення Київського районного суду м. від 30 серпня 2007 року у справі № 2-4608/07/04 із наступними уточненнями, ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2007 року, від 08 жовтня 2007 року, від 26 жовтня 2007 року. 03 липня2014 року рішеннямКиївською районного суду м. Харкова по справі № 640/16091/13-ц було вирішено: «припинити правоспільної сумісної власності між ОСОБА_1 ОСОБА_2 на нежитлову будівлю в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м„ що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_1, в натурі частку площею 247,4 кв. м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2 в натурі частку площею 337,6 кв.м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.Крім цього, цим же рішенням суду було визнано право власності за сторонами на виділені їм житлові приміщення в натурі. У зв'язку з цим, різниця у частках Позивача та Відповідача складає 90, 2 кв. м. (337,6 м. - 247,4 кв. м.). Тому, частка Позивача є меншою на 45,1 кв. м. (90,2 кв. м. / 2) порівнянно із часткою відповідача, що і стало підставою для звернення до суду з вищезазначеним позовом.

Представник позивача в судове засідання з»явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з»явивився ,через канцелярію суду представник відповідача надала відзив на вищезазначену позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі та проводити судове засідання без участі відповідача та його представника.

Суд, вивчивши надану позовну заяву позивача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

29 січня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, придбали у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.01.2004 р. нежитлову будівлю в літ. А-1 загальною площею 61,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частинах, по 1/2 частині кожний, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлової будівлі та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно,які містяться в матеріалах справи.

В період з вересня 2005 року по липень 2007 року, Позивач та Відповідач -реконструювали деякі приміщення придбаної нежитлової будівлі, а деякі приміщення були самовільно добудовані, у зв'язку з чим загальна площа спільної нежитлової будівлі збільшилася до 585 кв. м.

Після завершення реконструкції спільної нежитлової будівлі, в серпні 2007 року за сторонами судом було визнано право власності на реконструйовані та самовільно побудовані приміщення нежитлової будівлі загальною площею 585 кв. м.. що розташована по АДРЕСА_1 в літ «А-2» без визначення розміру часток співвласників у спільному майні, відповідно до рішення Київського районного суду м. від 30 серпня 2007 року у справі № 2-4608/07/04 із наступними уточненнями, ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2007 року, від 08 жовтня 2007 року, від 26 жовтня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16606164 від 09.11.2007 року, копія рішення та витягу міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з рішеннямКиївською районного суду м. Харкова від 03 липня 2014 року по справі № 640/16091/13-ц було вирішено: «припинити правоспільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежитлову будівлю в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м„ що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_1, в натурі частку площею 247,4 кв. м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2 в натурі частку площею 337,6 кв.м, нежитлової будівлі в літ. «А-2» загальною площею 585 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.Крім цього, цим же рішенням суду було визнано право власності за сторонами на виділені їм житлові приміщення в натурі.

У зв'язку з цим, різниця у частках Позивача та Відповідача складає 90, 2 кв. м. (337,6 м. - 247,4 кв. м.), тому частка позивача є меншою на 45, кв.м ( 90,2 кв.м / 2 ) порівняно із часткою відповідача.

У відповідності до висновків експерта, викладених у звіті про оцінку майна № 3899 25 травня 2015 року, здійсненого ТОВ «Альянс», вартість нежитлової будівлі загальною площею 585 кв. м., що розташована по вулиці Академіка Павлова, 317 у місті Харкові в літ «А-2» складає 4 527 420, 00 (чотири мільйони п'ятсот двадцять сім тисяч чотириста двадцять грн.. 00 копійок.), копія звіту знаходиться в матеріалах.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 27.01.2016 року була призначена судово оціночна експертиза, також ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.09.2016 року була призначена додаткова судово оціночна експертиза. Відповідно до висновку додаткової судової оціночно-будівельної експертизи № 1594/9261 від 29.06. 2017 року визначено ринкову вартість нежитлової будівлі в літ «А-2» загальною площею 585 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на момент прийняття рішення Київським районним судом м. Харкова від 03.07.2014 року у розмірі 5 320 296 грн. (п'ять мільйонів триста двадцять тисячі двісті дев'яносто шість). Відповідно ринкова вартість одного квадратного метру нежитлової будівлі в літ. «А-2», що розташована за адресою: АДРЕСА_1,на момент прийняття рішення Київським районним судом м. Харкова від 03.07.2014 року округлено складає 9 095 грн. (дев'ять тисяч дев'яносто п'ять).

За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Згідно ст.ст.355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Нормою ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

За змістом ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Статтею 361 ЦК України встановлено право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.(ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 319, 380, 382 ЦК України слід дійти у, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли с технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у асності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, якого зменшилась.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 133,141, 244-245 ЦПК України,-

В и р і ш и В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошової суми - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, паспорт сепія НОМЕР_3, виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області,21.12.2007р.) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_4, виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 29.07.1996 р.) грошову компенсацію у розмірі вартості 45,1 кв.м. нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка становить 410 184,5 грн. (чотириста десять тисяч сто вісімдесят чотири гривні 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, паспорт сепія НОМЕР_3, виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області,21.12.2007р.) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_4, виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, 29.07.1996 р.)суму судового збору у розмірі 4101,85 грн. (чотири тисячі сто одна гривня 85 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Нев'ядомський