Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1020/18 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П. Категорія 50 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Галацевич О.М.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №279/1020/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Коваленком В.П. у м.Коростень,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що визначені за рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18.11.2014 та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням суду з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/6 частини доходу відповідача. На даний час змінилися обставини, які дозволяють змінити розмір аліментів. Так, діти відповідача - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 досягли повноліття. Син відповідача ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в Комунальному закладі «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат» і перебуває на повному державному утриманні, відповідач позбавлений батьківських прав відносно нього. Сплачуваних відповідачем коштів у розмірі 1/6 частини недостатньо для задоволення потреб сина ОСОБА_8.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2018 року позов задоволено. Збільшено стягнення розміру аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року із ОСОБА_3, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 із 1/6 частини заробітку відповідача до 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 20 липня 2018 року і до досягнення сином ОСОБА_8 повноліття.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивачка ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подавала.

У судове засідання позивач та відповідач будучи належним чином повідомленими, не зявилися. ОСОБА_2 заяв чи клопотань не подала, відповідач ОСОБА_4 надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутності сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача. Проте, рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року зазначене рішення змінено, ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що права дитини на достатній життєвий рівень мають бути захищені. У період після винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина відбулась зміна матеріального стану платника аліментів. Крім того, внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни розміру стягуваних аліментів з 1/6 на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача.

Такий висновок суду є правильним, узгоджується із нормами чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини та підтверджується дослідженими у справі доказами.

Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

17 травня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого ч. 2 ст. 182 СК України викладено в наступній редакції : « мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

За змістом ч.1ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, діти відповідача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 досягли повноліття, у звязку з чим відповідач не має обовязку по сплаті аліментів на цих дітей. Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ту обставину, що з часу присудження аліментів у розмірі 1/6 частини суттєво змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, разом із тим потреби дітей із віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку. Змінився прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років та становить: з 1 січня 2018 року 1860 гривень; з 1 липня - 1944 гривні; з 1 грудня 2027 гривень. А тому розмір аліментів на утримання сина -1/6 частина заробітку є недостатнім для його нормального розвитку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Створення нової сімї та народження чергової пятої дитини відповідача не є підставою для зменшення його участі в утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 і зведенні цієї участі до формальної, яка не забезпечує хоча б мінімальних потреб дитини. Відповідальність відповідача як батька по утриманню дитини не може бути перекладена виключно на матір.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував матеріальний та сімейний стан відповідача, оцінивши його спроможність сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від свого доходу на неповнолітнього сина.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які не підлягали застосуванню при вирішенні даного спору.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений: 02 листопада 2018 року