справа № 274/2213/18
провадження № 2-о/0274/106/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.10.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи - виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області, приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Оленюк Д.Я., про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В с т а н о в и в :

Заявники - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку окремого провадження через своїх представників звернулися до суду з заявою, згідно якої просять встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року на квартиру АДРЕСА_1, їх покійним батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки в свідоцтві допущено помилку в зазначені номера квартири. Встановлення даного факту заявникам необхідно для оформлення спадщини.

У судове засідання учасники справи не з"явилися.

Від адвоката Боголюба А.В. та представника заявниці ОСОБА_2, - ОСОБА_7 на адресу суду надійшли письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити.

Заінтересовані особи - представник виконавчого комітету Бердичівської міської ради Кухар О.І. та приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Оленюк Д.Я. до суду не з'явилися, надіслали письмові заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву та дослідивши додані до неї матеріали, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, судом встановлено, що 20.06.1997 року Бердичівським комбінатом хлібопродуктів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської області в книзі № 60, р.№ - 10750, в рівних долях (а.с. 16).

Згідно довідок МК ВЖРЕП №7 за № 27 та 28 від 01.03.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 (12) з 24.06.1970 року по день смерті, тобто - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно матеріалів справи, 13 травня 2003 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, яке міститься в матеріалах справи.

23 жовтня 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, яке міститься в матеріалах справи.

Також судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 являються заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є його доньками, що підтверджується довідкою № 104/02-14 від 18.04.2018 року приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Оленюка Д.Я. (а.с. 15), а також копіями свідоцтв про народження заявниць, які містяться в матеріалах справи.

14 березня 2018 року до приватного нотаріуса Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Оленюка Д.Я. з заявою видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4 звернулась ОСОБА_1 (а.с.17).

Однак приватним нотаріусом була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, так як відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року, виданим Бердичівським комбінатом хлібопродуктів, значиться квартира АДРЕСА_2, але фактично свідоцтво мало б бути видано на квартиру за АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Так, судом встановлено, що, відповідно до довідки № 708 від 06.05.2016 року, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», зазначено, що в свідоцтві про право власності на житло номер квартири АДРЕСА_2 вказано помилково, з 1997 року по АДРЕСА_1 (12) (а.с. 23а).

Також судом встановлено, що згідно інвентаризаційної справи, 30.06.1997 року Бердичівським комбінатом хлібопродуктів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також було видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської області в книзі № 60, р.№ - 10750.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру під АДРЕСА_2 зареєстровано за іншою особою, яка не має жодного відношення до ОСОБА_4, а також до заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 24).

Додатковим доказом того, що ОСОБА_4 являвся власником саме квартири АДРЕСА_1 є також квитанції про сплату комунальних послуг, де особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 оформлений на ім'я спадкодавця (а.с. 25-26).

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно рекомендацій, які містяться в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 «...суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу...».

Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що через наявну помилку в свідоцтві про право власності на житло, яке є правовстановлюючим документом, заявники не можуть отримати спадкові документи. Оскільки помилка, яка була допущена при видачі свідоцтва про право власності на житло, перешкоджає заявникам у праві на реалізацію їх спадкових прав, тому вони змушені звернутися до суду.

Окрім того, виправити помилку в написанні номеру квартири в свідоцтві про право власності на житло на сьогоднішній день не вбачається за можливе, оскільки діяльність Бердичівського комбінату хлібопродуктів припинено відповідно до відомостей з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (а.с. 27-28).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити, оскільки встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року на квартиру АДРЕСА_1, покійним батькам заявників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в результаті створить для заявників певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження факту належності правовстановлюючого документу не існує.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1997 року на квартиру АДРЕСА_1, виданого Бердичівським комбінатом хлібопродуктів, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської області в книзі № 60, р.№ - 10750.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М.Вдовиченко