Справа № 203/4713/17
УХВАЛА

19 січня 2018 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2017 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Ухвалою від 12.01.2018 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

18.01.2018 року представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В поданій заяві представник позивача просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на належний відповідачу транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO н/з НОМЕР_1, а також ? частина домоволодіння №331 по вул.Доблесна в м.Дніпро.

Разом з тим, суд враховує, що надані стороною позивача документи у вигляді роздруківки відомостей про страховий поліс та довідки МТСБУ щодо страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO н/з НОМЕР_1 не містять відомостей щодо власника цього транспортного засобу.

А тому, за відсутності достатніх даних щодо належності останнього відповідачу, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви в частині накладення арешту на автомобіль.

Вирішуючи питання щодо накладення арешту на ? частину домоволодіння №331 по вул.Доблесна в м.Дніпро, суд враховує, що наданою стороною позивача ОСОБА_4 довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено належність відповідача на праві власності вказаного нерухомого майна.

Надана представником позивача довідки ДФС України свідчить про відсутність в базі даних інформації про задекларовані доходи та майновий стан відповідача, а відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про вихід відповідача зі складу засновників юридичної особи та відчуження належної йому частки після укладення з позивачем договору позики.

Вказані обставини на думку суду підтверджують доводи позивача щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки з врахуванням наявності спору між сторонами, заявленої до стягнення суми боргу, яка становить значний розмір 636504 грн. 51 коп., а також враховуючи, що домоволодіння №331 по вул.Доблесна в м.Дніпро не є зареєстрованим місцем проживання відповідача, відчуження останнім вказаного майна на користь інших осіб в подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення за рахунок вказаного майна в разі задоволення позову.

Таким чином, враховуючи підстави та предмет предявленого позову, адекватність та співмірність заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу ? частину домоволодіння №331 по вул.Доблесна в м.Дніпро.

При цьому, суд враховує, що накладення арешту на позбавляє відповідача право вільного користування належним йому майном, а також положення п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України та розяснення п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» щодо можливості забезпечення позову майнового характеру шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 (49000, м.Дніпро, вул.Ладозька,5/3, РНОКПП НОМЕР_2) адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на ? частину домоволодіння №331, загальною площею 76,0 кв., житловою площею 30,2 кв.м, по вул.Доблесна в м.Дніпро, що належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_3 (49000, м.Дніпро, пр.Олександра Поля,64/32, РНОКПП НОМЕР_3).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк предявлення ухвали для виконання три роки до 19 січня 2021 року.

Суддя С.Ю.Казак