Головуючий суду 1 інстанції - Ткач О.В.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 431/2072/17
Провадження № 22ц/782/985/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2018 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді Коротенка Є.В.,

суддів: Дронської І.О., Луганської В.М.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він та ОСОБА_4 є рідними братами. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їхній батько - ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їхня мати - ОСОБА_6 По день смерті батьки позивача мешкали за адресою: АДРЕСА_1. За зазначеною адресою народився син позивача - ОСОБА_2, який проживає в даній квартирі. З 2015 року позивач також проживав в цій квартирі, оскільки батьки потребували допомоги, з якою син позивача у повній мірі не справлявся. 13 травня 2013 року Старобільським районним судом Луганської області було затверджено мирову угоду про передачу у власність вказаного майна - ОСОБА_2 З часом позивачу стало відомо про те, що відповідач претендує на спадщину після смерті батьків. З огляду на викладене, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем, що необхідно для подальшого оформлення спадщини.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 12 травня 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивач у справі - ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 07.12.2017 року на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року) провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем закрито у зв'язку зі смертю позивача.

Не погодившись із вказаною ухвалою, третя особа у справі - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на неї, вважає її незаконною та необґрунтованою, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи ухвалою від 07 грудня 2017 року провадження у цивільній справі за вказаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, суд першої інстанції послався на те, що спірні правовідносини, що виникають із позовних вимог про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем не допускають правонаступництва.

З таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року), суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про встановлення факту постійного спільного проживання зі спадкодавцем (а.с.5-6).

При цьому позивач чітко пояснив, що встановлення такого факту йому потрібно для подальшого нотаріального оформлення своїх прав на спадкове майно, а в порядку позовного провадження він звернувся, оскільки існує спір про право.

Згідно із ст.37 ЦПК України (у попередній редакції), у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Аналогічні приписи містяться і у ст.55 ЦПК України (в діючій редакції).

На думку колегії суддів, питання процесуального правонаступництва у справах про спадкування повинно вирішуватися судом з урахуванням змісту норм статей 1218, 1219, 1276 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зокрема, процесуальне правонаступництво у спорах про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем (за умови необхідності встановлення такого факту для подальшого оформлення позивачем своїх спадкових прав) ґрунтується, крім іншого, на нормах ст.1276 ЦК України, відповідно до змісту якої якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Крім того, ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування (складовою частиною якого є встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем) не входить до прав, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201, п.1 ч.1 ст.203 ЦПК України (у попередній редакції), суд до залучення до участі у справі правонаступника зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Аналогічні приписи містяться і у п.1 ч.1 ст.251, п.1 ч.1 ст.253 ЦПК України (в діючій редакції).

При таких обставинах, на думку апеляційного суду, Старобільський районний суд Луганської області дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва та необгрунтовано закрив провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, а згідно із п.4.ч.1 ст.379 ЦПК України - порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому ухвала Старобільського районного суду Луганської області від 07.12.2017 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01.02.2018 року.

Головуючий

Судді: