Єдиний унікальний номер 225/5119/17 Номер провадження 22-ц/775/213/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №225/5119/17

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2017 року,

(суддя - Мигалевич В.В., рішення ухвалене 08 грудня 2017 року у м. Торецьку Донецької області),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, утримання неповнолітньої дочки та повнолітньої дочки на період її навчання, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є її чоловіком, з яким вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15.06.1996 року. Під час перебування у шлюбі у них народилися дві доньки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З травня 2017 року шлюбні стосунки фактично припинені у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння. Діти проживають разом з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає частково після неодноразових нагадувань.

Старша донька ОСОБА_3 є студенткою четвертого курсу денного відділення Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету ім. Я Мудрого, у зв'язку з чим вона не працює та будь-яких доходів не має. Для забезпечення навчання їй необхідні грошові кошти для оплати проживання в гуртожитку, придбання учбової літератури та сплату послуг інтернет- провайдерів для підготовки рефератів, тому вона потребує матеріальної допомоги батька. Крім цього, вона (позивач) є людиною з інвалідністю третьої групи. З лютого 2017 року не працює за наполяганням чоловіка. Зараз роботу за спеціальністю не може знайти у зв'язку з медичними протипоказаннями; отримує пенсію в розмірі 1412,00 грн. Даний дохід є недостатнім для утримання дітей та на її утримання.

Відповідач в змозі надавити матеріальну допомогу на утримання дружини та двох дітей, оскільки працює в приватній охоронній фірмі в м. Харкові на посаді заступника директора та отримує дохід не менш ніж 10000 грн. щомісяця.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісяця, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в сумі 1000 грн. щомісяця, та на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісяця.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/15 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2 щомісяця, починаючи з 02.10.2017 року та продовжувати протягом всього строку інвалідності ОСОБА_6, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/15 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2 щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2017 року та продовжувати до досягнення повноліття ОСОБА_4, на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/15 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2 щомісяця, на період її навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23 - річного віку, починаючи з 02.10.2017 року; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у позовних вимогах про стягнення аліментів на її утримання та на утримання повнолітньої доньки на період її навчання.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи; апелянт вважає, що суд розглянув справу не у відповідності із законом і не на підставі всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні; з посиланням на положення ст. 75 СК України апелянт зазначає, що судом встановлено, що пенсія, яку отримує позивач в розмірі 1412 грн. забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом, але, не дивлячись на це, судом незаконно і безпідставно стягнуто з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/15 частини його доходів; при цьому судом не враховані його доходи, які складають 3400 грн. на місяць, а також те, що у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей і він страждає захворюванням - цукровий діабет і сам потребує постійного лікування; апелянт вважає необґрунтованим і незаконним стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається в учбовому закладі на безплатному навчанні, гуртожитком не користується, він, як батько, добровільно надає дочці посильну матеріальну допомогу у зв'язку з її навчанням; у судовому засіданні позивачка не навела жодного доказу потреби дочки у матеріальній допомозі з його боку; судом не враховано, що його повнолітня дочка проживає з ним, позивачка проживає окремо від повнолітньої дочки.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились.

Від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з находженням його у відрядженні.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Звертаючись із заявою про відкладення розгляду справи, ОСОБА_2 не надано доказів знаходження його у відрядженні, тому апеляційний суд вважає причини його неявки неповажними у зв'язку з чим його заява про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 15 червня 1996 року.

Відповідно до довідки МСЕК позивач є людиною з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням.

Згідно довідки УПФУ в м. Дзержинську ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання в розмірі 1412 грн.

Судом також встановлено, що у сторін по справі під час шлюбу народилося двоє дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком яких є відповідач по справі.

ОСОБА_4 є неповнолітньою дитиною відповідача.

ОСОБА_3 є повнолітньою донькою відповідача та є студентом 4 курсу денної форми навчання інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного інституту імені Ярослава Мудрого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, а непрацездатна дружина відповідача має право на матеріальне утримання від чоловіка; при цьому судом врахований посадовий оклад відповідача, який дорівнює 3400 грн., його захворювання на цукровий діабет 2 типу, що викликає необхідність понесення відповідачем додаткових витрат, які пов'язані з лікуванням; крім того, суд прийняв до уваги той факт, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Проте з такими висновками повністю погодитися не можна з наступних підстав.

За положеннями частин другої-четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення; можливість другого із подружжя надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що обов'язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції сторони з 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. Хоча свідоцтва про її народження сторонами не надано, але цей факт відповідачем не оспорений.

Згідно довідки на а.с. 10 ОСОБА_3 дійсно є студентом 4 курсу інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого денної форми навчання. При цьому позивачкою не надано доказів того, що вона не отримує стипендію, що вона проживає у гуртожитку і несе на це витрати, як зазначала у позовній заяві.

Згідно довідки відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Охоронна компанія «Самсон» і його посадовий оклад складає 3 400 грн., згідно довідки медичного закладу ОСОБА_2 встановлений діагноз: цукровий діабет, 2 тип, стан субкомпенсації. Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7 року відповідач є його батьком. Крім того, зазначеним рішенням з відповідача ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання його неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 і рішення в цій частині сторонами не оскаржено.

З матеріалів справи також вбачається, що на час звернення позивачки до суду та на час розгляду справи судом розмір пенсії позивачки як інваліда III групи становив 1412 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 травня 2017 року 1312 грн.

Отже, на час звернення з позовом до суду дохід позивачки забезпечував їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Зазначених обставин суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував та неправильно застосував норми статті 75 СК України, а також дійшов неправильного висновку про потребу повнолітньої дочки відповідача, яка продовжує навчання, що призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання повнолітньої дочки та прийняття нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в цих частинах.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 08 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання повнолітньої дочки на період її навчання скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 на період навчання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2018 року.

Судді: