Провадження № 4-с/161/15/18
У Х В А Л А

22 січня 2018 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняку В.В.,

при секретарі Заболотько Д.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась в суд з даною скаргою на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3, в якій просила визнати неправомірною постанову про арешт коштів боржника від 06.11.2017 року у виконавчому провадженні № 40393018, у частині накладення арешту на грошові кошти у межах суми стягнення 8584766, 06 грн., що належать ОСОБА_2, які містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника; зобовязати заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 зняти арешт з коштів, що належать ОСОБА_2, які знаходяться на картці/рахунку № 454209, відкритій/відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» на імя ОСОБА_2 для виплати їй заробітної плати.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 06.11.2017 року заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 при здійсненні виконавчого провадження № 40393018 при примусовому виконанні виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області щодо стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 коштів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 у межах суми стягнення 8584766, 06 грн., що містяться на рахунках, відкритих на її імя в банківських установах, копію якої вона отримала 04.12.2017 року. Вважає неправомірними дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку № 454209, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки на вказаний рахунок зараховується заробітна плата.

Представник заявника ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд скарги в його відсутності. Заявлені вимоги підтримує.

Представник стягувача - ПАТ АБ «Укргазбанк» подав до суду заяву про розгляд скарги в його відсутності. Заявлені вимоги підтримує.

Державний виконавець до суду не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду скарги.

Згідно приписів ст.450 ЦПК України неявка державного виконавця, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши матеріали справита оцінивши їх у сукупності, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Обов'язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім вищестоящого суду, не може скасувати рішення суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець зобовязаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 означеного Закону).

У відповідності з ч. ч. 1-2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Судом встановлено, що 06.11.2017 року заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 при здійсненні виконавчого провадження № 40393018 щодо примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 коштів на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до даної постанови накладено арешт на грошові кошти, які належать ОСОБА_2 у межах суми стягнення 8584766, 06 грн., що містяться на рахунках 797, 797, відкритих на її імя в ПАТ «Кредобанк», на рахунках 293, 0432 - у ПАТ КБ «Приватбанк», та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Пунктом 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Водночас, як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 17.11.2017 року на імя ОСОБА_2 відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок № 454209 для виплати заробітної плати Комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка» (а. с. 5).

Отже, державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт, в тому числі, і на рахунок, на який зараховується заробітна плата ОСОБА_2

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною 2 статі 70 означеного Закону визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого вона просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата останньої, та зважаючи на граничний розмір відрахувань із заробітної плати, встановлений для даного виду стягнення, що не може перевищувати 20% доходу, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 1, 18, 48, 56, 59, 68, 70 Закону України Про виконавче провадження», ст.ст. 18,447, 450, 451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати неправомірною постанову про арешт коштів боржника від 06.11.2017 року у виконавчому провадженні № 40393018, у частині накладення арешту на грошові кошти у межах суми стягнення 8584766, 06 грн., що належать ОСОБА_2, якізнаходяться на картці/рахунку № 454209, відкритій/відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» на імя ОСОБА_2 для виплати їй заробітної плати.

Зобовязати заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 зняти арешт з коштів, що належать ОСОБА_2, які знаходяться на картці/рахунку № 454209, відкритій/відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» на імя ОСОБА_2 для виплати їй заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.