_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1836/18
УХВАЛА

11.01.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою доОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Разом із позовом позивачка надала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру №113 за адресою: м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, буд. 6, корп. В також просить заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії з вищевказаним майном. При цьому позивачка посилається на те, що у 1974 році відповідач отримав ордер на спірну квартиру. У 2000 році відповідач без її відома оформив квартиру тільки на своє імя, чим порушив її майнові та житлові права, оскільки будучи єдиним власником та розірвавши шлюб з позивачкою він має намір відчужити вказану квартиру. Жодних домовленостей між сторонами не досягнуто, відповідач не має намірів добровільно оформити частину майна на дружину або компенсувати її вартість, а тому існує реальна загроза, що він відчужить квартиру на користь інших осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому вона вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Відповідно до норм ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В даному випадку позивачка не надала жодних відомостей в підтвердження того, хто є власником квартири на яку вона просить накласти арешт.

Крім того, ствердження позивачки, що відповідач може здійснити відчуження нерухомого майна, не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачкою не надано доказів на підтвердження цих обставин, у звязку з чим у суду не має можливості пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру №113 за адресою: м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, буд. 6, корп. В, призначити до розгляду в судовому засіданні на 06 березня 2018 року на 15:00.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Огренич І. В.