Справа № 460/3676/17
Провадження №2/460/655/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карпин І. М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

06.09.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.01.2006 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружніх відносин в народилося троє дітей, які на даний час проживають з нею. ОСОБА_3 залишив сімю та не цікавиться життям дітей. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу вони набули у власність квартиру по вул..Вербицького, 13/55 у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. Так як на її утриманні залишилось троє малолітніх дітей, яких вона сама доглядає, виховує та забезпечує, а відповідач належним чином не допомагає та не інтересується їх життям, просить визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю, поділити спільне майно подружжя та, відступивши від принципу рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири, а за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири.

Ухвалою судді від 07.09.2017 у клопотанні позивача про звільнення від сплати судвоого збору відмовлено, позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 27.09.2017 в даній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 06.12.2017. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача, востаннє 13.09.2018 за клопотанням відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

24.10.2018 після початку судового розгляду відповідач ОСОБА_3 заявив усне клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Враховуючи те, що клопотання відповідач заявив поза межами процесуальних строків, визначених ч.3 ст.91 ЦПК України, обгрунтування поважності причин не подання такого клопотання у встановлені строки не вказав, тому в задоволенні такого судом відмовлено. Будь-яких інших клопотань, повязаних з розглядом справи, сторони не заявляли.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі, давши пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечив та ствердив, що квартира належить йому на праві приватної власності. Дане нерухоме майно придбав за кошти, які йому дала рідна сестра ОСОБА_5. Ствердив, що будь-яких підтверджуючих документів не має. Просив в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, обєктивно оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 21.01.2006 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії і-СГ №028133. ( а.с.3)

В період шлюбу в сторін народилося троє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. (а.с.8-10)

ОСОБА_3 є власником квартири , що знаходиться в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області по вул.Вербицького, 13/55, яку набув за договором купівлі-продажу від 25.09.2014, що стверджується відповідним договором та витягом з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень.

Таким чином судом встановлено, що спірна квартира придбана у період перебування сторін у шлюбі.

Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 не довів обставин, що спростовують презумпцію спільності майна подружжя, а тому суд вважає, що на спірну квартиру поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного державним виконавцем Яворівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_9, ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання дітей на підставі рішення суду в розмірі ? частини із всіх видів заробітку щомісячно з 21.06.2017. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 24.05.2018 становить 10000 грн та виникла в період часу з червня 2017 року по листопад 2017 року. З грудня 2017 року по квітень 2018 року заборгованості по сплаті аліментів немає.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей, сам факт проживання малолітніх дітей з нею та наявність заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 10000 гривень, не є обставинами за яких суд може відступити від рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частково до задоволення, а тому квартиру, що знаходиться в м.Новояворівську Яворівського району Львівської області по вул.Вербицького, 13/55, слід визнати спільним сумісним майном подружжя та поділити майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1М, та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині квартири по вул.Вербицького, 13/55 у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 слід стягнути 1008, 21 грн, сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати квартиру, що знаходиться за адресою м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Вербицького,13/55, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, визнавши за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Вербицького,13/55.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1008(одну тисячу вісім) грн. 21 коп понесених витрат на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду області або через Яворівський районний суд Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.10.2018.

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Вербицького,13/55;

Відповідач: ОСОБА_3, місце реєстрації: м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області вул.Вербицького,13/55.

Суддя І.М.Карпин