Справа № 583/3485/17
30 січня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря Зубатової І.В.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком,
12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить житловий будинок по АДРЕСА_1. Даний житловий будинок дістався йому у спадок від батька ОСОБА_3, який в свою чергу успадкував його від свого батька (діда позивача) ОСОБА_4 30.01.1997 року, з дозволу ОСОБА_4, в спірному житловому будинку був зареєстрований ОСОБА_2 Відповідач у житловому будинку фактично проживав з 1997 року по 2002 рік, після чого самостійно змінив своє місце проживання та виїхав до іншого житлового будинку по АДРЕСА_2, де проживає і зараз. Набувши своє право власності на вказаний житловий будинок позивач неодноразово звертався до відповідача добровільно знятися з реєстрації, однак проведені переговори між сторонами успіху не дали. На даний час між сторонами договору оренди житлового будинку не укладено, відповідач не є членом родини позивача, не є власником чи співвласником, а тому не має будь-якого права на використання будинку для власного проживання, в зв'язку з чим просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з вищевикладених підстав, просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що позивач її онук, а відповідач ОСОБА_2 племінник дідуся ОСОБА_1 Власником будинку по АДРЕСА_1, є позивач, який отримав його у спадщину після смерті батька, а батько успадкував після смерті свого батька. Відповідача вона не бачила вже більше 15 років.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідка, дійшов висновку про необхідність задоволення позову зі слідуючих підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 05.07.2017 року належить житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9, 10).
З довідки, виданої 15.12.2017 року виконавчим комітетом Охтирської міської ради вбачається, що разом з ОСОБА_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1, зареєстрована його мати ОСОБА_6, дядько ОСОБА_2, який за вказаною адресою не проживає з 2002 року (а.с.6).
Також, факт реєстрації ОСОБА_2 у житловому будинку по АДРЕСА_1 підтверджується відомостями відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 19.12.2017 року, будинковою книгою (а.с. 11-14, 17).
Положеннями ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається з ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється в разі відчуження власником свого майна або смерті власника.
Як роз'яснено в п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Отже, житлові права члена сім'ї колишнього власника житла, в даному випадку відповідача, є похідним від прав самого власника.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Судом встановлено, що реєстрація відповідача у житловому будинку по АДРЕСА_1, порушує права позивача як власника, оскільки обмежує право вільно ним користуватися та розпоряджатися.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що відповідач не є членом сім'ї позивача, договорів про найму житла із позивачем не укладав, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею житлового будинку не користується, а його реєстрація, в належному позивачу житловому будинку, перешкоджає ОСОБА_1 у здійсненні ним свого права володіння, користування та розпорядження своїм майном, порушує житлові права позивача, суд вважає, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 141, 258, 259, 263- 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р.В. Сидоренко