УХВАЛА

Іменем України

"19" січня 2018 р. м. Житомир

Корольовський районний суду м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Степанчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

18.01.2018 до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся старший державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 з поданням, у якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом №296/10631/14 виданим 02.08.2016.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 51929316 з примусового виконання виконавчого листа №296/10631/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень.

12.08.2016 виконавче провадження відкрито. 28.11.2017 накладено арешт на майно боржника, були надіслані запити щодо отримання офіційних доходів (зарплата, пенсія), однак, офіційних джерел доходу боржника не виявлено, транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Боржник паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався. Станом на 01.12.2017 заборгованість по аліментах складає 21 140,00 грн.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на виконанні у Корольовському відділі ДВС м. Житомира знаходиться виконавче провадження №51929316 з виконання виконавчий лист №296/10631/14 виданий 02.08.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень.

Станом на 01.12.2017 року заборгованість складає 21140,00 грн.

Постановою державного виконавця від 28.11.2017 накладено арешт на майно боржника.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити від 28.11.2017 боржник офіційно не працевлаштований та відкриті розрахункові рахунки у банківських установах відсутні.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Згідно відповіді УДМС у Житомирській області боржник паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.(копії додаються).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру транспортні засоби за боржником не зареєстровані (копії додаються).

Боржник ОСОБА_2 до відділу не зявлявся, про причини неявки не повідомив виконавця.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», в редакції чинній на момент звернення із поданням до суду та на момент розгляду подання, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Суд вважає, що застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

В інформаційному листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» судам роз'яснено, що "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону "Про виконавче провадження" позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, і тягар доказування в таких справах покладається на державного виконавця (приватного виконавця).

Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов'язання, також викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Хлюстов проти Росії».

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Отже, аналізуючи вказані норми Закону, словосполучення «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням (судовим рішенням)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Крім того, відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, на які посилається суб`єкт подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником аліментних зобовязань та наявність заборгованості, відсутність у нього офіційних доходів та майна, на яке можливо звернути стягнення, на що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків. Належних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань та отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, а також викликів державного виконавця до подання не подав.

Крім того, боржник паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Суд враховує, що невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, але державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення суду, хоча має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Враховуючи вимоги ст. 33 Конституції України про те, що кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання і право залишити територію України, Конвенцію про захист прав і основоположних свобод, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області.

Суддя О. С. Рожкова