Справа № 310/5155/17
РІШЕННЯ

Іменем України

11 січня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, в обґрунтування якого вказує на те, що у період з 04.04.1980р. по 09.09.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 За час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, вони купили двокімнатну квартиру в АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу квартири був оформлений 20.01.1995 року на імя ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу вона виїхала з квартири, з того часу там не проживає. Однак у квартирі з 1995 року зареєстрований і проживає їх син ОСОБА_3 Як їй стало відомо, відповідач намагається одноособово реалізувати права власності на спільне майно подружжя, у травні 2017 року звернувся до суду з позовом до їх сина ОСОБА_3, чим порушив її право на участь у користуванні майном, що перебуває у спільній сумісній власності. Посилаючись на ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України просить визнати двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до Закону України №2147-УІІІ від 03.10.2017 року були внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України, які набрали чинності 15.12.2017 року.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Позивач і представник позивача в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача і представника позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі у відповідності із законом.

Суд, відповідно до статей 223,247 ЦПК України розглядає справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

З позовної заяви ОСОБА_1 та копії її паспорту вбачається, що 04.04.1980 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, який був розірваний 09.09.2009 року на підставі рішення мирового судді судової дільниці №2 м. Кінешма про розірвання шлюбу, актовий запис №338.

У період шлюбу, а саме 20.01.1995 року подружжя за спільні кошти придбало двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (зараз вул. Волонтерів). Договір купівлі-продажу квартири був оформлений на відповідача ОСОБА_2, право власності на квартиру було зареєстровано Бердянським підприємством технічної інвентаризації 02.02.1996р. (а.с.8).

Відповідно до статті 22 КпШС, статті 16 Закону України "Про власність", які були чинними на час набуття права власності на квартиру, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно із частиною 1 статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, судом встановлено і не спростовано відповідачем, що квартира АДРЕСА_4 придбана подружжям ОСОБА_2 у період їх спільного проживання, за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на Законі і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судового збору в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 268 ЦПК України, ст. ст. 65,68 СК України, ст.22 КпШС, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_5 (раніше вул. Піонерська) в м. Бердянську Запорізької області спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені нею судові витрати у розмірі 640,00 (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_4