Справа № 409/99/18
Пров. № 4-с/409/2/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: О.Г.Третяка

при секретарі: О.В.Бушлі

за участю представника

скаржника: ОСОБА_1

за участю

державного виконавця: М.Ю.Синельникова

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине справу за скаргою керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на неправомірні дії державного виконавця Старобільського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Старобільського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 щодо повернення стягувачу виконавчого документу та зобов"язання невідкладно відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області 12.12.2017 року у справі №1-кп/409/130/17 та провести виконавчі дії щодо виконання вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Білокуракинської центральної лікарні витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 2847,71 грн..

Свої вимоги обґрунтовує тим, що законом визначено вичерпний перелік рішень суду, за примусове виконання яких стягувачі звільняються від сплати авансового внеску (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»): стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів;відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В порушення зазначеної норми державним виконавцем не враховано, що в даному випадку виконавчий документ видано судом на підставі вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 07.11.2017 року по справі № 409/2407/17, за цивільним позовом заступника начальника Білокуракинського відділу Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білокуракинської центральної районної лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином. Зазначений позов заявлено згідно ст. 127 КПК України, ч. 3 ст. 128 КПК України прокурором саме: про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, з урахуванням обовязку, встановленого ст. 1206 Цивільного кодексу України щодо відшкодування винною особою витрат на лікування потерпілого.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснив, що ним - головним державним виконавцем Старобільського районного відділу ДВС Старобільського районного управління юстиції у Луганській області 05.01.2018 року було повернено виконавчий документ стягувачу у зв"язку з ненаданням підтвердження сплати стягувачем авансового внеску, на підставі ст.4 ч.4 п.8 ЗУ "Про виконавче провадження".

Суд, вислухавши представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 07.11.2017 року, який набрав законної сили 08.12.2017 року, задоволено позов начальника Білокуракинського відділу Старобільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білокуракинської центральної районної лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином. 12.12.2017 року видано виконавчий лист, який Білокуракинським відділом Старобільської місцевої прокуратури 19.12.2017 року скеровано для примусового виконання до Старобільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області (а.с.9). Головним державним виконавцем Синельниковим М.Ю., 05.01.2018 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, мотивуючи п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із ненаданням підтвердження сплати стягувачем авансового внеску (а.с.11).

Відповідно до п. 4 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я.

Згідно абз. 8 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», від сплати авансового внеску також звільняються державні органи у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно з приписами ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України, покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У пункті 4 рішення Конституційного Суду України № 1-1/99 № 3-рп/99 від 08.04.1999 вказано, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладається, посеред іншого, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 року поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обовязок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У спірних правовідносинах таким органом є Білокуракинська центральна районна лікарня, яка фінансується з місцевого бюджету та частково дотаційно з державного бюджету.

Відповідно до додатку 6 до Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» 21 грудня 2016 року № 1801-VIII на Білокуракинський район виділено медичну субвенцію з державного бюджету на суму 4551,1 тис. грн.

В той же час, поновити інтереси держави неможливо без виконання постановленого за позовом прокурора судового рішення.

Більш того, органи прокуратури здійснюючи функцію представництва інтересів держави на стадії виконання рішення судів, не можуть залежати від бездіяльності позивачів у справі стягувачів у виконавчому провадженні, оскільки такий стан призведе до неможливості виконання судових рішень та забезпечення реалізації конституційної функції органів прокуратури.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Так, на виконання судового рішення у зазначеній справі видано виконавчий лист, стягувачем за яким зазначено Білокуракинську центральну районну лікарню. Відповідно до вимог чинного законодавства наказ звернуто до виконання за заявою прокурора.

Проте, поновити інтереси держави виявилось неможливим у звязку з поверненням виконавчого документу Старобільським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області стягувачу без прийняття до виконання судового наказу через відсутність сплати авансового внеску.

Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачі звільняються від сплати авансового внеску при виконанні судового рішення щодо відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За таких підстав суд важає за можливе задовольнити скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на неправомірні рішення державного виконавця Старобільського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2.

Законом України «Про судовий збір» не передбачено справляння судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись ст.124, 131-1 Конституції України, ст.ст.14, 26, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.447-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на неправомірні рішення державного виконавця Старобільського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати неправомірним дії головного державного виконавця Старобільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2, щодо повернення стягувачу виконавчого документу (повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 05.01.2018 року № 118/16.28-34).

Зобовязати головного державного виконавця невідкладно відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області 12.12.2017 року у справі № 1-кп/409/130/17 та провести виконавчі дії щодо виконання вироку суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Білокуракинської центральної лікарні витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 2847,71 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Білокуракинський районинй суд Луганської області.

Суддя О.Г.Третяк