Справа № 739/1142/18
Номер провадження 2/739/418/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Кочура О.О.,
за участі: секретаря Худорба Р.Г.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обєднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.11.2005 року помер її чоловік ОСОБА_2, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Низова, буд.18 в с. Обєднане, Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Даний будинок належав спадкодавцеві, що підтверджується довідкою Обєднанської сільської ради. Позивач ОСОБА_1 належним чином прийняла спадщину, оскільки на день смерті свого чоловіка ОСОБА_2 проживала разом із ним та у липні 2018 року звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. З огляду на це ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.
У судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у звязку з цим, суд враховує наступне.
Як встановлено, 28.11.2005 року в с. Обєднане, Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с.6).
З наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Обєднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №271 від 07.03.2018 року вбачається, що згідно Списків власників домоволодінь, затверджених рішенням виконавчого комітету сільської ради від 25.11.2003 року, власником будинку по вул. Низовій,18 с. Обєднане був ОСОБА_2, який помер 28.11.2005 року (а.с. 12).
Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Новгород-Сіверський район, с. Обєднане, вул.Низова, 18, розташований будинок літера «А-1», 1970 року забудови, веранда літера «а-1», сарай літера «Б-1», погріб літера «п/г», літня кухня літера «Л.К-1», сарай літера «В-1» загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 46 414 грн.00 коп. (а.с. 9-11, 13-26). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 ним зареєстроване не було.
Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕЛ № 278767 від 08.10.1972 року (а.с.7).
Згідно довідки виконавчого комітету Обєднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №270 від 07.03.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 28.11.2005 року, на день смерті був зареєстрований і постійно проживав : ІНФОРМАЦІЯ_2 і був виписаний у звязку зі смертю. Разом з ним проживала в була зареєстрована дружина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
Згідно інформаційної довідки зі Спадковго реєстру та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі - після смерті ОСОБА_2, померлого 28.11.2005 року за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа за №62046976 від 21.02.2018 року та видано свідоцтво про паво на спадщину ННВ 088167 від 15.03.2018 року на право на земельну частку (пай) КГ «Вільна праця» с.Студинка Новгород-Сіврського, Чернігівської області, розміром 2,97 га в умовних кадастрових гектарах (а.с.30-31).
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивачка належним чином прийняла спадщину свого чоловіка ОСОБА_2 та є його єдиним спадкоємцем. Отже, після смерті ОСОБА_2 спадщина останнього, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом, тобто до позивачки.
Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_3 позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.32)
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивачка набула право власності на житловий будинок, який належав її чоловіку ОСОБА_2, однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивачки, визнавши за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с.Обєднане, вулиця Низова, буд.18 відповідно позов підлягає задоволенню повністю.
Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с.Обєднане, вулиця Низова, буд18, суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.
Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Обєднанської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О.О.Кочура