Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1262/18
№ 2/733/504/18
Рішення

Іменем України

"30" жовтня 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

при секретарі: В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 30000 гривень 00 копійок, вказуючи на те, що 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 отримав від нього безоплатно в борг кошти в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок з кінцевим терміном повернення коштів до 31 березня 2017 року, що підтверджується розпискою. Станом на 31 березня 2017 року останній борг не повернув, на неодноразові звернення з приводу добровільної сплати позики не відповідає, а тому він вимушений був звернутись до суду із вказаним позовом для захисту своїх прав.

Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено в судовому засіданні 17 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 в борг гроші в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок з кінцевим терміном повернення коштів до 31 березня 2017 року, що підтверджується розпискою про отримання даних коштів (а.с.8).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено та на що не заперечує відповідач, що ані у термін, передбачений в розписці, ані в подальшому останній отримані у позику грошові кошти добровільно не повернув.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів законодавства.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

В ч.1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Дослідивши матеріали справи та всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобов'язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову та задоволення його у повному обсязі, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача із відповідача витрати, повязані зі сплатою ним при предявленні позову 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81,247, 258-259, 263-265,354 ЦПК України, ст. 192,202,533,625,1046,1047,1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, суму боргу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок та судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш