Справа № 524/9025/16-ц
Провадження №2/524/45/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2018 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого - судді Андрієць Д.Д.,

за участю секретаря Воблікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_2, звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до ОСОБА_3, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є матір'ю померлого 28.09.2015 ОСОБА_4. Після смерті її сина відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 10 та земельної ділянки по вул. Л.Чайкіної в м.Кременчуці, які останній отримав в спадок після свого батька ОСОБА_5. За життя ОСОБА_4 не встиг оформити свої спадкові права на майно. 30.07.2016 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4. Також до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_4 ОСОБА_3. 01.09.2016 державний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, розташовані в м.Кременчуці по вул.Л.Чайкіної, 10, у зв'язку із відсутністю документів, які засвідчують право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Будинок №10 по вул.Лізи Чайкіної в м.Кременчуці будувався у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а тому він , а також земельна ділянка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і кожному з них належить по ? частці цього майна.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд:

- визнати за ОСОБА_2, як правонаступником ОСОБА_1Г, право власності на ? частину домоволодіння та земельної ділянки площею 0,0502 га, кадастровий номер :07:003:0645, що розташовані за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10, як частку в майні подружжя;

- визнати, що частка власності померлого ОСОБА_5 у спільному майні подружжя - домоволодінні та земельній ділянці площею 0,0502 га, кадастровий номер :07:003:0645, які розташовані за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10 складає ? частину

- визнати за ОСОБА_2, як правонаступником ОСОБА_1Г,. право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 на ? частину домоволодіння та земельної ділянки, площею 0,0502 га, кадастровий номер :07:003:0645, які розташовані за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10.

23.10.2017 судом до участі у справі було залучено спадкоємця померлої 16.02.2017 ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

В судове засідання сторони та третя особа не зявились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в своїй заяві зазначив, що позов визначає частково, не заперечував проти визнання права власності за ОСОБА_2 на ? частину домоволодіння та земельної ділянки.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Стаття 89 Земельного кодексу України(в редакції, що діяла на час набуття права власності) передбачає, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя.

Відповідно до ст.101 Цивільного кодексу Української РСР(в редакції, що діяла на час набуття права власності) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності.

В ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), зокрема і на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, дарування, міни будинків(домоволодінь), договори про відчуження будинків(домоволодінь) на умовах довічного утримання продавця покупцем.

Судом встановлено, що померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 04 серпня 1951 року перебували у шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ №771132(а.с.15)

За час шлюбу ОСОБА_5 набув наступне майно: земельну ділянку, площею 0,0502 га, кадастровий номер :07:003:0645, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №958758, виданого на ім'я ОСОБА_5, а також будинок, розташований за адресою: м.Кременчук, вул.Лізи Чайкіної, 10, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти, укладеного 29.05.1958 між відділом комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_5, копією поверхового плану на будівлю літ «А» в м.Кременчуці по вул.Л.Чайкіної,10 з відміткою про прийняття будинку в експлуатацію.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що 06.05.2011 помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №298.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно.

ОСОБА_1 відмовилась від одержання обовязкової частки в спадщині померлого ОСОБА_5, про що свідчить копія заяви №79 від 20.10.2011. Також, у вказаній заяві ОСОБА_1 повідомила про те, що вона не претендує на частку в спільному майні подружжя, оскільки житловий будинок та земельна ділянка є особистою власністю померлого 06.05.2011 ОСОБА_5.

Враховуючи той факт, що померла ОСОБА_1 підтвердила, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: м.Кременчук, вул.Л.Чайкіної, 10 є особистою власністю її померлого чоловіка, суд вважає, що доводи позивача про те, що ОСОБА_5 належала ? частина у спільному майні подружжя є необґрунтованими, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо інших вимог позивача про визнання права власності, суд зазначає наступне.

Син померлого 06.05.2011 ОСОБА_5 ОСОБА_4, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька(а.с.25), однак не встиг оформити свої спадкові права та 28 вересня 2015 року помер.

Після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулись його мати ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3. Вказані обставини підтверджуються копіями заяв, адресованих Козельщинській державній нотаріальній конторі(а.с.18, 20).

На адресу ОСОБА_3 державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори за вих.1046/02-14 від 02.08.2016 було направлено лист в якому зазначалось, що за повідомленням представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, документи, які посвідчували право власності померлого ОСОБА_4, знаходяться у ОСОБА_3 та було запропоновано зявитись на прийом до державного нотаріуса.

Від ОСОБА_3 надійшла заява в якій останній повідомляв про те, що документи, які посвідчують право власності померлого ОСОБА_4 на майно житловий будинок та земельну ділянку, він не надасть через побоювання їх втратити.

Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори від 01.09.2016, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина у зв'язку із відсутністю документів, які засвідчують право власності ОСОБА_5, на житловий будинок та земельну ділянку.

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи те, що у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно і вона позбавлена можливості оформити спадщину після померлого ОСОБА_4 в позасудовому порядку, тому її права підлягають судовому захисту.

Згідно ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли його мати та син, з урахуванням положень ст.1278 ЦК України, суд приходить до висновку, що частки спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спадщині є рівними і становлять 1/2 частину.

За таких обставин, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2, як правонаступником ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого 28 вересня 2015 року ОСОБА_4, на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м.Кременчук, вул.Лізи Чайкіної, 10.

Отже, позов ОСОБА_1 правонаступником якої є ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1021,68 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, правонаступником якої є ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визначення частки в спільній сумісній власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, 29.12.1958р.н., рнокпп НОМЕР_1, як правонаступником померлої 16 лютого 2017 року ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом після померлого 28 вересня 2015 року ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку, загальною площею 502 кв.м та земельної ділянки, площею 0,0502 га, кадастровий номер :07:003:0645, розташованих за адресою: м.Кременчук, вул.Лізи Чайкіної, 10.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнокпп НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, селище Козельщина, вул.Пролетарська, 13 на користь ОСОБА_2, 29.12.1958р.н., рнокпп НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: м.Кременчук, квартал 278АДРЕСА_1 судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 1021,68 грн.

Судові витрати в сумі 906,48 грн покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць