ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/546/18 Справа № 209/1538/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Укртелеком до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, Обласного комунального підприємства Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації, треті особи Гаражно-будівельний кооператив Лівобережний-3, Управління містобудування та архітектури Камянської міської ради, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, про визнання рішення недійсним, скасування свідоцтва про право власності на гараж та державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Укртелеком» звернулось до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради, ОКП Дніпродзержинське БТІ, треті особи ГК Лівобережний-3, Управління містобудування та архітектури Камянської міської ради, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, про визнання рішення недійсним, скасування свідоцтва про право власності на гараж та державної реєстрації права власності, обґрунтовуючи його тим, що наказом Державного комітету зв'язку та інформатизації України №183 від 09 серпня 2004 року нерухоме майно, що знаходилось на балансі УДПЕЗ «Укртелеком» по Дніпропетровській дирекції станом на 01 липня 1999 року, передано у власність ВАТ «Укртелеком». Відповідно до Акту приймання-передавання нерухомого майна до статутного фонду ВАТ «Укртелеком» від 09 серпня 2003 року, який є додатком №2 до наказу Державного комітету зв'язку та інформатизації України №183 від 09 серпня 2004 року, ВАТ «Укртелеком» прийняло від Державного комітету зв'язку та інформатизації України у власність майно згідно переліку, пунктом 388 у якому значиться гараж НОМЕР_1 по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську раді Дніпропетровської області №69 від 19 березня 2003 року капітальний боксовий гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську прийнятий в експлуатацію на ім'я Центру електрозв'язку №3 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком».

Зазначало, що 06 травня 2003 року виконавчим комітетом Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради, Центру електрозв'язку №3 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» було видано свідоцтво серії НОМЕР_2 про право власності на нерухоме майно - гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 травня 2003 року гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську зареєстрований на праві власності за Центром електрозв'язку №3 Дніпропетровське дирекції ВАТ «Укртелеком» за реєстраційним номером 956541, номер запису 908 в книзі 10. В подальшому була проведена перереєстрація права власності на гараж НОМЕР_1 ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську на ПАТ «Укртелеком», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 11 листопада 2011 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ».

Вказувало, що у грудні 2015 року позивачу стало відомо про порушення його права власності на спірний гараж та реєстрацію права власності на вказаний об'єкт за іншою особою. Так, згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07 грудня 2015 року №26833403 державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області встановлено, що згідно відомостей за результатами пошуку інформації №49261910 від 07 грудня 2015 року гараж в ГБК «Лівобережний-3», що розташований у АДРЕСА_1, зареєстровано за іншими власниками за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 04 за номером запису про право власності 12306474. За наявною у позивача інформацією, рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради Дніпропетровської області №196 від 18 серпня 2004 року капітальний боксовий гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську прийнятий в експлуатацію на ім'я ОСОБА_1 09 вересня 2004 року виконавчим комітетом Дніпровської районної у м.Дніпродзержинську ради ОСОБА_1 видано свідоцтво серії НОМЕР_3 про право власності на вказаний гараж.

Посилаючись на те, що копії наданих правовстановлюючих документів, виданих на імя ОСОБА_5 датуються 10 вересня 2004 року, тобто після набуття позивачем права власності на вказаний гараж, що є порушенням діючого законодавства України та права власності ПАТ «Укртелеком» на вказаний об'єкт, просили визнати недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №196 від 18 серпня 2004 року про прийняття в експлуатацію на ім'я ОСОБА_5 капітального боксового гаражу НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, видане 09 вересня 2004 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську на ім'я ОСОБА_5; скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську, проведену 10 вересня 2004 року Дніпродзержинським БТІ за реєстровим номером 7369994, номером запису 5137 в книзі 23.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року позовні вимоги ПАТ Укртелеком задоволено частково.

Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №196 від 18 серпня 2004 року про прийняття в експлуатацію на ім'я ОСОБА_1 капітального боксового гаражу НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську. Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, видане 09 вересня 2004 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську на ім'я ОСОБА_1

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Укртелеком» в частині скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську, проведену 10 вересня 2004 року Дніпродзержинським БТІ за реєстровим номером 7369994, номером запису 5137 в книзі 23, відмовлено.

Стягнуто з Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укртелеком» судовий збір в розмірі 2.067 грн. в рівних частинах з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду порушує його права, оскільки суд не визнав факт того, що він збудував, ввів в експлуатацію та зареєстрував право власності на гараж НОМЕР_1 по вул.Харківській у м.Кам`янському; судом не доведено, що спірний гараж належить саме ПАТ Укртелеком, оскільки існують два різні гаражі; судом не взяті до уваги показання свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що будівлі гаражів є окремими самостійними об₴єктами нерухомого майна; попередній власник ОСОБА_1 фактично користувався спірним гаражем з 2004 року; суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність доказів, які підтверджували б членство ПАТ Укртелеком у гаражному кооперативі Лівобережний-3 та докази, які свідчать про оформлення ПАТ Укртелеком права користування земельною ділянкою під гаражем НОМЕР_1; обраний ПАТ Укртелеком спосіб захисту не відповідає вимогам закону; ПАТ Укртелеком мав обовязок знати про стан своїх майнових прав.

15 січня 2018 року від ПАТ Укртелеком надійшли відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в яких, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ПАТ Укртелеком просило залишити його без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення. Зазначали, що копії наданих ОСОБА_1 правовстановлюючих документів датуються 10 вересня 2004 року, тобто після набуття ними права власності на спірний гараж, що є порушенням їх прав власності. Вказували, що ОСОБА_1, під час розгляду справи у суді першої інстанції, не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що право власності ПАТ Укртелеком на спірний гараж скасовано; позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки дізнався про порушене право 07 грудня 2015 року, отримавши рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про відмову державної реєстрації прав та їх обтяжень у звязку з тим, що спірний гараж зареєстрований за іншим власником.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 19 лютого 2003 року №36 «Про затвердження додаткового списку членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-3» затверджено у додатковому списку членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-3» Центр електрозв'язку №3 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» (а.с.39 т.2).

На підставі рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №69 від 19 березня 2003 року прийнятий в експлуатацію капітальний боксовий гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську на ім'я Центру електрозв'язку №3 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» (а.с.13 т.1).

28 травня 2002 року ОКП «Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську, де власником значиться ПАТ «Укртелеком», з урахуванням внесених змін 11 листопада 2011 року (а.с.10 т.1). За наявною в технічному паспорті характеристикою: гараж - літ А1, побудований у 1998 році, фундамент - бетон.блоки, підлога - бетон, висота - 2,82, площа - 27,0 кв.м, об'єм - 76 куб.м, а також підвал - літ п/д, фундамент - копка котлов., стіни - бетон.блоки, підлога - шлак, висота - 2,18 м, площа - 29,1 кв.м, об'єм - 63 куб.м (а.с.10,14 т.1).

06 травня 2003 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради Центру електрозв'язку №3 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» було видано свідоцтво серії НОМЕР_2 про право власності на нерухоме майно - гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську (а.с.9 т.1).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 травня 2003 року гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську зареєстрований на праві власності за Центром електрозв'язку №3 Дніпропетровське дирекції ВАТ «Укртелеком» за реєстраційним номером 956541, номер запису 908 в книзі 10 (а.с.8 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2011 року була проведена перереєстрація права власності на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську на ПАТ «Укртелеком» за тим же реєстраційним номером 956541, номер запису 908 в книзі 10, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 11 листопада 2011 року, який видано ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» (а.с.7 т.1).

Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 07 грудня 2015 року №26833403, державним реєстратором прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коноплянка В.М. було відмовлено у державній реєстрації права власності за суб'єктом ПАТ «Укртелеком», оскільки згідно відомостей за результатами пошуку інформації №49261910 від 07 грудня 2015 року гараж у ГБК «Лівобережний-3», що розташований у АДРЕСА_1, зареєстровано за іншими власниками за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна: 04 та номером запису про право власності: 12306474, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності за суб'єктом ПАТ «Укртелеком» (а.с.6 т.1).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно є записи про об'єкти нерухомості за різними реєстровими номерами за однією і тією ж адресою: м.Кам'янське (м.Дніпродзержинськ) вул.Харківська, гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3», за різними власниками: №956541 - гараж, загальною площею 24,7 кв.м, який належить ПАТ «Укртелеком» на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 06 травня 2003 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної ради, а також за №7369994 - гараж, загальною площею 24,6 кв.м, який належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 09 вересня 2004 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної ради, який було відчужено на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області і зареєстровано за №04 на нових власників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується інформаційною довідкою №74673596 від 02 грудня 2016 року (а.с.94-95 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області від 18 лютого 2004 року №45 «Про внесення змін до списку членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-3» внесено зміни та затверджено у списку членів гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний-3» ОСОБА_1 (а.с.114 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №196 від 18 серпня 2004 року капітальний боксовий гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську прийнятий в експлуатацію на ім'я ОСОБА_1(а.с.21 т.1).

01 липня 2004 року ОКП «Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську, де власником значиться ОСОБА_1 За наявною в технічному паспорті характеристикою: гараж - літ А1, побудований у 1999 році, фундамент - з/бетон.блоки, підлога - бетон, висота - 2,87, площа - 26,9 кв.м, об'єм - 77 куб.м, а також підвал - літ п/д, фундамент - копка котлов., стіни - з/бетон.блоки, підлога - земля, висота - 1,8 м, площа - 29,8 кв.м, об'єм - 54 куб.м (а.с.104-105 т.1).

09 вересня 2004 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради ОСОБА_1 видано свідоцтво серії НОМЕР_4 про право власності на нерухоме майно, а саме гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську (а.с.20 т.1).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 вересня 2004 року, гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 за реєстраційним номером 7369994, номер запису 5137 в книзі 23 (а.с.19 т.1).

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24 грудня 2008 року №568-31/V ОСОБА_1 передана у приватну власність та користування земельна ділянка для будівництва гаража (фактичне розміщення), загальною площею 0,0027 га, що розташована по вул.Харківська ГБК «Лівобережний-3», гараж НОМЕР_1, на яку виготовлена технічна документація, а також присвоєно кадастровий номер: НОМЕР_5 (а.с.106-112 т.1).

01 грудня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу гаражу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковим В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №967, ОСОБА_1 продав зазначений гараж ОСОБА_2 та ОСОБА_3, право власності на який було зареєстроване 01 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Жидковим В.Ю. за реєстраційним номером: 04, що підтверджується копією договору купівлі-продажу гаража, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.59-60 т.1, а.с.223-224 т.2).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ Укртелеком суд першої інстанції виходив з того, що право позивача виникло на спірний гараж на законних підставах; його первинна державна реєстрація, яка була здійснена 07 травня 2003 року як об'єкта права власності відбулася з додержанням вимог закону; всупереч закону, при наявності зареєстрованого права власності на гараж за Центром електрозв'язку №3 Дніпропетровське дирекції ВАТ «Укртелеком», спірний гараж було введено в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №196 від 18 серпня 2004 року як новозбудоване нерухоме майно та 10 вересня 2004 року зареєстровано право власності на нього за ОСОБА_1, тому право власності позивача підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

За положеннями частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Частиною першою статті 393 ЦК України встановлено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно із частиною першою статті 58, частиною другою 59 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За змістом статті 10 ЦПК України, в редакції 2004 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що ПАТ Укртелеком доведено факт порушення його прав як власника спірного гаражу, що підтверджується відповідними доказами у справі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області №196 від 18 серпня 2004 року про прийняття в експлуатацію на ім'я ОСОБА_1 капітального боксового гаражу НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, виданого 09 вересня 2004 року виконавчим комітетом Дніпровської районної ради на гараж НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-3» по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську на ім'я ОСОБА_1

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що фактично існує два різних гаражі за однією адресою, оскільки виготовлено два різних технічних паспорти, є хибними, оскільки сама наявність двох технічних паспортів не свідчить про те, що існує два гаражі НОМЕР_1 по вул.Харківській у м.Дніпродзержинську.

Посилання апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на те, що ПАТ Укртелеком пропустило строк позовної давності, оскільки повинно було проводити інвентаризацію спірного нерухомого майна при проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно 11 листопада 2011 року і тоді повинно було дізнатися про своє порушене право, є безпідставними, оскільки 11 листопада 2011 року перереєстрація права власності на спірний гараж відбувалась у звязку зі зміною організаційно-правової форми товариства, позивачу не було відмовлено в проведенні відповідної державної реєстрації, про своє порушене право власності позивач дізнався 07 грудня 2015 року, коли у звязку з введенням в дію нової системи реєстрації права власності він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та отримав рішення про відмову в реєстрації таких прав, оскільки спірний гараж зареєстрований за іншим власником.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 фактично користувався спірним гаражем з 2004 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що державна реєстрація права власності ПАТ Укртелеком на спірний гараж відбулась 07 травня 2003 року, раніше ніж відповідач ОСОБА_1 почав ним користуватися. Крім того, факт користування останнім даним гаражем не є підставою для порушення права власності первісного власника.

Інші доводи, викладені в апеляційних скаргах, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.