Провадження № 2-з/761/83/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., розглянув заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2017 року було відкрито провадження по даній справі.

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_2 в розмірі, що відповідає розміру боргу перед ним, а саме: 126645,44 грн., що є на рахунках відповідача; накладення арешту на нерухоме майно, яке знаходиться у власності відповідача, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 89,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для колективного садівництва, площею 0,048 га, мотивуючи тим, що відповідач неналежним чином не виконує свої зобов'язання за борговою розпискою, ухиляється від їх виконання, зазначивши, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження майна на користь інших осіб та зробити неможливим виконання рішення суду, зазначивши, що відповідач може в будь-який спосіб відчужити спірне майно та виїхати за кордон. Позивач вважає, що такий вид забезпечення позову є абсолютно співмірним з позовними вимогам та виключить можливість відчуження майна до вирішення спору по суті.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1, ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.2 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В порушення вказаних норм чинного законодавства в заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, та адресу електронної пошти, за наявності.

Крім того, подана заявником заява про забезпечення позову, в супереч вимогам п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не містить мотивування того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не обґрунтовано необхідність застосування обраного заходу забезпечення позову, крім того, забезпечити позов, шляхом передачі майна можливо, якщо воно належить відповідачу, матеріали справи не містять інформації про належність майна відповідачу та його вартість, інформації про намагання відповідача відчужити майно, та те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про скасування права власності, не містить обгрунтування доцільності застосування зазначеного заявником такого заходу забезпечення позову як заборону відповідачу у виїзді за кордон.

Окрім цього, подана заявником заява про забезпечення позову, в супереч вимогам п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно розміру ставок судового збору підпункту 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявником до заяви про забезпечення позову не додано доказів сплати судового збору.

Згідно із ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149 - 159 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,

у х в а л и в :

Заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою - повернути.

Повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню після усунення недоліків, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя