АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Проваджння № 22-ц/792/124/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Спірідонової Т.В., Ярмолюка О.І.,

секретар - Гриньова А.М.,

з участю апелянта та його представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2017 року, ухваленого суддею Мороз В.О. в приміщенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області,

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок забезпечення позову ОСОБА_2 до нього про стягнення грошових коштів, двічі ухвалами суду було накошено арешт на належну йому 20/100 частку квартири АДРЕСА_1. В зв'язку з арештом він був позбавлений можливості розпорядитися своїм майном, продати, чим йому було заподіяно збитків на загальну суму 16200 грн., до складу яких входить вартість проведення оцінки його частки квартири, розміщення оголошень в газету, плата за державну реєстрацію та знецінення майна. Просив суд стягнути на його користь з відповідача 16200 грн. збитків.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 листопада 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному об'ємі.

На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд допустив порушення вимог матеріального та процесуального права, неправильно та неповно встановив обставини справи, провів оцінку доказів з порушенням вимог ЦПК України.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи, дав належну оцінку доказам, в результаті чого прийшов до правильного висновку про необхідність відхилення позовної заяви.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_2 про забезпечення поданого ним позову, ухвалою суду від 28.09.2015 року було накладено арешт на 20/100 частки квартири АДРЕСА_1 та належить відповідачу ОСОБА_1 Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.12.2015 року позов був залишений без розгляду. Ухвалою цього ж суду 30.01.2017 року заходи забезпечення позову були скасовані.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 повторно подав до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів. За заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ухвалою суду від 20.02.2017 року було накладено арешт на 20/100 частки квартири ОСОБА_1 Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.04.2017 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позов убуло відмовлено, арешт на вказану квартиру скасовано.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів заподіяння збитків внаслідок забезпечення судом позову відповідача та накладення арешту на належну йому частку квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЦПК України в редакції закону від 2004 року, у разі скасування заходів забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову , має право на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На підтвердження доводів позовної заяви ОСОБА_1 надав фотокопії наступних документів: рахунку від 03.02.2016 року на оплату вартості проведеної оцінки належної йому 20/100 частини квартири АДРЕСА_2 в сумі 450 грн.; анкети-замовлення на публікацію об'яви у друкованому ЗМІ; квитанції про сплату 80 грн. за витяг про державну реєстрацію обтяжень; договори про продаж нерухомого майна від 20.09.2016 року та 29.07.2017 року між позивачем та агентством нерухомості щодо надання послуг по продажу належної ОСОБА_1 частини квартири; акту прийому-передачі робіт щодо виконання звіту про оцінку майна від 28.02.2017 року, вартість якого становить 450 грн.; висновків про оцінку частини квартири, належної ОСОБА_1 від 02.02.2016 року та 28.02.2017 року.

Провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність об'єктивних даних на підтвердження позовних вимог щодо заподіяння ОСОБА_1 збитків у зв'язку із забезпеченням позову шляхом накладення арешту на належну йому частину квартири.

Вчинення позивачем дій з метою продажу своєї частини квартири в період чинності судового арешту на житло не дає підстав для висновку про наявність у власника реальної можливості продажу а також про втрату такої можливості в подальшому.

Як встановлено судом, реального покупця спірної частки квартири, яка належить апелянту за вказаний період не було, тому підстави стверджувати про неможливість продажу квартири у зв'язку з дією арешту в даному випадку відсутні.

Слід також врахувати, що метою забезпечення позову є забезпечення виконання рішення суду в справі у випадку задоволення позову. Накладення арешту на майно є одним із видів такого забезпечення, який полягає у забороні вчинення дій розпорядчого характеру щодо конкретно визначеного майна. Таким чином сам факт накладення арешту на майно в порядку забезпечення цивільного позову не свідчить про завдання особі - власнику цього майна збитків.

Частинами 3-5 статті 154 ЦПК України в редакції, чинній на час вчинення процесуальних дій була передбачена можливість скасування заходів забезпечення позову за заявою особи, щодо якої вжито такі заходи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до суду з відповідною заявою не звертався.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада

2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Повна постанова складена 22.01.2018 року.

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Категорія № 30