Номер провадження: 22-ц/785/1628/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року у прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою зобов'язати Суворовський районний суд м. Одеси відкрити провадження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку, пославшись на норми процесуального права, які діяли на час розгляду судом правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що до суду надійшла заява ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3, місце реєстрації м АДРЕСА_1 на її користь аліменти на утримання дочки яка продовжує навчання - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку до закінчення дитиною навчання з моменту звернення до суду.

ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження у розмірі 1/3 частин з усіх видів заробітку до закінчення дитиною навчання з моменту звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 Сімейного кодексу той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина,має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Положеннями ч. 4 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Виходячи з вищенаведеного, суд обгрунтовано дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки в наказному провадженні не передбачено стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до повноліття дитини, тобто дані вимоги слід розглядати у порядку позовного провадження, у зв'язку з чим у прийнятті заяви необхідно відмовити.

Згідно ч. 2 ст.166 ЦПК України, відмова у у видачі судового наказуз підстав, передбачених п.п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на необґрунтованість позовних вимогта необхідність їх задоволення, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки ухвалою вирішено процесуальне питання правильно.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 02.02.2018 року

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький