Справа № 621/2629/17
Пр. № 2/621/293/18
РІШЕННЯ

іменем України

23 січня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обовязкову частку спадщини за законом,

в с т а н о в и в:

16.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на обовязкову частку спадщини за законом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку № 4 по вул. Титова в м. Змієві Харківської області з відповідною частиною надвірних будівель та споруд.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що 29.09.2016 року помер її батько ОСОБА_3 Зіновєвич, після смерті якого залишилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул. Титова, 4 в м. Змієві Харківської області, який належав останньому на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою. Все своє майно батько заповів сестрі позивача відповідачу по справі ОСОБА_2. Не зважаючи на те, що батько заповів все своє майно відповідачу по справі ОСОБА_1 має право на обовязкову частку у спадщини (1/4 частину), так як на момент смерті батька (і матері) вона була та продовжує бути непрацездатною і знаходиться на пенсії. ОСОБА_1 своєчасно подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але враховуючи наявність заповіту вона не може отримати свою обовязкову частку спадщини. Про наявність заповіту позивачу відомо зі слів нотаріуса, яка повідомила її про те, що отримати Свідоцтво про право власності на спадщину вона може при наявності згоди її сестри на добровільний розподіл спадкового майна або шляхом захисту своїх прав в суді тому, що на підставі заповіту спадкоємцем є відповідач по справі. Мати позивача, а дружина померлого, ОСОБА_5, померла 31.03.2016 року. ОСОБА_2 відмовляється в добровільному порядку розділити між нею та ОСОБА_1 спадкове майно, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

В позовній заяві ОСОБА_1 також виклала своє клопотання про витребування доказів, а саме просила витребувати із ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області довідку про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 Зіновєвича, померлого 29.09.2016 року.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, просила не здійснювати фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала в повному обсязі, не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на 1/4 частину житлового будинку № 4 по вул. Титова в м. Змієві Харківської області з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, крім того, просила не здійснювати фіксування судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії Свідоцтва про народження, серії І-УР № 234139, вбачається, що ОСОБА_3 Зіновєвич та ОСОБА_5 були батьками ОСОБА_6, яка після укладення шлюбу із ОСОБА_7 змінила прізвище на «Іванова» - копія Свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІІ-ВЛ № 320541, актовий запис № 163 (а.с. 13, 14).

Той факт, що відповідач по справі ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 сторонами не заперечувався, а отже визнається судом доведеним.

З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2016 року померла ОСОБА_5 копія Свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 537813, актовий запис № 105, а 29.09.2016 року помер ОСОБА_3 Зіновєвич копія Свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 558195, актовий запис № 281 (а.с. 8, 9).

ОСОБА_5 на день смерті мешкала разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 за адресою Харківська обл., м. Зміїв, вул. Титова, буд. № 4 (а.с. 11).

Встановлено, що на випадок своєї смерті і ОСОБА_5, і ОСОБА_3 залишили заповіти, якими все своє майно, з чого б воно не складалося, та де б воно не знаходилося, що належатиме їм на день смерті, вони заповідали своїй дочці ОСОБА_3 (нині ОСОБА_2) ОСОБА_8.

Відповідно до копії Довідки КП «ОСОБА_4 БТІ» від 23.10.2017 року вих. № 2517 житловий будинок № 4 (кол. № 2) по вул. Германа Титова в м. Змієві Харківської області станом на 31.12.2012 року належав в цілому ОСОБА_3 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 18.11.1965 року р-р № 2596, зареєстрованого в Харківському МБТІ 26.08.1966 року за р-р в кн. 27-2615 (а.с. 12).

Згідно листа ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області від 20.12.2017 року вих. № 1663/01-16, який надійшов у відповідь на запит суду за клопотанням позивача ОСОБА_1, після померлого 29.09.2016 року ОСОБА_3 Зіновєвича до нотаріальної контори надійшли заяви: - 25.01.2017 року про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 14.01.1993 року за р. № 1-117, від доньки померлого ОСОБА_2; - 25.01.2017 року про прийняття спадщини від доньки померлого ОСОБА_1.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку № 4 по вул. Титова в м. Змієві Харківської області з надвірними будівлями та спорудами. Спадкодавець на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким заповів все своє майно, в т.ч. і вказаний житловий будинок, своїй дочці ОСОБА_2 В той же час до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася і дочка померлого ОСОБА_1

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в ОСОБА_4 районі Харківської області та отримує пенсію (а.с. 10).

ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області від 06.12.2017 року вих. № 1618/02-14 ОСОБА_1 повідомлено про те, що згідно ст. 1241 ЦК України незалежно від змісту заповіту право на обовязкову частку у спадковому майні мають лише непрацездатні за віком або станом здоровя діти, батьки або дружина померлого. Таким чином, у випадку, якщо позивач має право на частку у спадковому майні з вищезазначених обставин, останній запропоновано надати до нотаріальної контори необхідні документи або звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач є непрацездатною дитиною померлого ОСОБА_3, а отже позивач має на обовязкову частку у спадщини, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1233, 1235, 1241 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вїзд Металіста, буд. № 29, НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: 63404, Харківська область, м. Зміїв, пров. Пархоменко, буд. № 18) про визнання права власності на обовязкову частку спадщини за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 4 по вул. Титова в м. Змієві Харківської області з відповідною частиною надвірних будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково до Апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.

Головуючий: