Житомирський апеляційний суд
Категорія 47 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/11613/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Житомирської міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. в м. Житомир,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила встановити порядок користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0973 га, що розташована за адресою м. Житомир, вул. Леселідзе, 26 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно варіанту визначеного експертизою. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником 2/3 частини житлового будинку №26 по вул. Леселідзе в м. Житомирі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_4 має у власності 1/3 частини вказаного житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №107 від 28.02.2002 за даним будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 0,0973 га. Проте, сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,0973 га за адресою: м. Житомир, вул. Леселідзе, 26 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до варіанту №7, що зображений на додатку №8 до додаткової судової земельно-технічної експертизи №358/17 від 10.06.2017 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не було досліджено той факт, що спірна земельна ділянка у власності сторін не перебуває, а знаходиться у постійному користуванні, як у співвласників домоволодіння. Судом не було взято до уваги, що між попередніми співвласниками домоволодіння було досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, про що зазначено у первісній судовій земельно-технічній експертизі, яку судом не було досліджено, та згідно якої, було встановлено третій варіант на додатку №4, який відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою між сторонами, що склався протягом багатьох років та найбільш відповідає вимогам добросусідства, немає значних відхилень від ідеальних часток співвласників.

У звязку з ліквідацією на підставі Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року Апеляційного суду Житомирської області і утворення Житомирського апеляційного суду, який розпочав роботу з 03 жовтня 2018 року, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.31, ч.ч.1-3 ст.33 ЦПК України, п.15.4 Перехідних положень ЦПК України здійснена передача цивільних справ з Апеляційного суду Житомирської області до Житомирського апеляційного суду і автоматизованою системою документообігу суду визначені судді-доповідачі і склади колегій для розгляду цивільних справ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеню з таких підстав.

Встановлюючи порядок користування земельною ділянкою 0,0973 га між сторонами за варіантом №7 додатку №8 до додаткової судової земельно-технічної експертизи №358/17 від 10.06.2017, суд першої інстанції виходив з того, що даний варіант найбільше узгоджується з варіантом виділу частки домоволодіння в натурі, що був встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.11.2011 року.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 ідеальних частин будинку №26 по вул. Леселідзе в м. Житомирі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу від 01.10.2015 № 852. ОСОБА_2 є власником 1/3 частини вказаного будинку.

Рішенням виконкому Житомирської міської ради №107 від 28.02.2002 за вказаним будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 0,0973 га.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 цього Кодексу.

Аналогічне положення закріплено в ч.3 ст. 88 ЗК України. Частиною першою цієї статті передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст. 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.

За правилом ч.2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Частина четверта ст. 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Аналіз змісту норм ст.120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Отже, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст. 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п'ята статті 319 ЦК України).

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Згідно висновку №331/16 судової земельно-технічної експертизи від 10 жовтня 2016 року, експертом було запропоновано три варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою пропорційно часткам у спільній частковій власності, а саме ОСОБА_1 - 73/100 ідеальних частини будинковолодіння, ОСОБА_2 - 27/100 ідеальних частин будинковолодіння.

Висновком №358/17 судової земельно-технічної експертизи від 10 червня 2017 року, експертом було запропоновано вісім варіантів визначення порядку користування земельною ділянкою.

Перший, другий, третій, четвертий та п'ятий варіанти експертизи передбачають розподіл площі земельної ділянки пропорційно часткам у спільній частковій власності, а саме: ОСОБА_1 - 73/100 ідеальних частини будинковолодіння, ОСОБА_2 - 27/100 ідеальних частин будинковолодіння.

Шостий, сьомий та восьмий варіанти експертизи передбачають розподіл площі земельної ділянки пропорційно часткам у спільній частковій власності, а саме: ОСОБА_1 2/3 частини будинковолодіння, ОСОБА_2 - 1/3 частина будинковолодіння.

Позивачка ОСОБА_1 просила встановити порядок користування земельною ділянкою за сьомим варіантом судової земельно-технічної експертизи від 10 червня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, просив встановити порядок користування земельною ділянкою за фактичним користуванням.

До набуття права власності на частину будинку ОСОБА_1, право власності на 2/3 частини належало ОСОБА_5, а на 1/3 частину ОСОБА_2

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки у будинковолодінні. Виділено ОСОБА_2 на праві власності приміщення, господарські будівлі і споруди житлового будинку № 26 по вул. Леселідзе у м. Житомирі, згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 263/09.10 від 13 вересня 2010 року як першому співвласнику, що складає 27/100 частини будинку, і що на 15837 грн менше ідеальної частки в будинковолодінні. Виділено ОСОБА_5 на праві власності приміщення, господарські будівлі і споруди житлового будинку № 26 по вул. Леселідзе у м. Житомирі, згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №263/09.10 від 13 вересня 2010 року, що разом з приміщеннями будинку складає 73/100 частини будинку, загальною вартістю 177508 грн, і що на 15837 грн більше ідеальної частки в будинковолодінні. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 15837 грн в рахунок різниці часток від поділу.

Зобов'язано ОСОБА_2 і ОСОБА_5 закрити дверну пройму між кімнатою 1-5 та кімнатою 1-4, закрити дверну пройму між коридором 1-2 та кімнатою 1-3, закрити першу від кімнати 1-4 віконну пройму в кімнаті 1-5 та обладнати кожну з квартир окремими інженерними мережами.

Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати перегородку між кімнатами 1-3 та 1-4, добудувати прибудову тамбуру, глибиною не менше 1,4 м з віконним отвором та встановленням віконного блоку, добудувати прибудову кухні з розрахунку не менше 7 м2 із забезпеченням в добудові електроосвітлення, опалення та віконної пройми з встановленням віконного блоку та виконанням дверної пройми з встановленням дверного блоку між приміщенням тамбуру та кухні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Пункт №21 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлює, що виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК ( 2768-14 ) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо можливості встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами по запропонованому сьомому варіанті додаткової судової земельно-технічної експертизи та дійшов висновку за доцільне встановити такий порядок користування земельною ділянкою, оскільки цей варіант найбільше узгоджується з варіантом виділу частки домоволодіння в натурі, що був встановлений рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року.

Розглядаючи варіанти порядку користування земельною ділянкою встановлені висновком №331/16 судової земельно-технічної експертизи від 10 жовтня 2016 року та перший, другий, третій, четвертий та п'ятий варіанти судової експертизи від 10 червня 2017 року, суд першої інстанції правильно їх не застосував, оскільки за цими варіантами в користування ОСОБА_2 виділено земельну ділянку розміром 0,0263 га від 27/100 ідеальних частин будинку, а не від 1/3 частини будинку, що становить 0,0324 га. Однак, зміни в розмірі часток учасників спільної часткової власності на жилий будинок, які відбулися після визначення ними порядку розпорядження земельною ділянкою та користування нею пропорційно розміру цих часток, правового значення для цього порядку не мають.

Аналізуючи шостий варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою за висновком експерта від 10.06.2017 вбачається, що частина земельної ділянки розміром 0,0008 га, є спільним двором для двох співвласників, а згідно восьмого варіанту конфігурація земельної ділянки, за цим варіантом погіршує становище відповідача.

Твердження ОСОБА_2 про те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом 7 додаткової експертизи, згідно якої лінія роподілу перерізає фундамент під забудову та створює перешкоди для виконання судового рішення, яке набрало законної сили, є безпідставним, оскільки конфігурація збудованого відповідачем фундаменту не відповідає конфігурації та розміру добудови, що визначена рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 листопада 2011 року. Розподіл житлового будинку між співласниками відбувся за першим варіантом судової будівельно-технчної експертизи від 13.09.2010, за яким добудова повинна проходити по стіні будинку та стіні кімнати, яка виділена ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_2 самовільно змінив конфігурацію та розмірі добудови.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з аргументованим рішенням суду першої інстанції про визначений ним порядок користування земельною ділянкою, оскільки такий порядок відповідає розміру часток співвласників будинку, господарських будівель і споруд. При цьому судом враховано те, що сторони у справі не можуть досягнути згоди щодо користування земельною ділянкою, у зв'язку із тим, що жоден із запропонованих варіантів наданих експертами не задовольняє сторін у справі та відмови врегулювати спір мировою угодою.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 258, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 02 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді