Провадження № 22-ц/780/114/18 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 16 16.01.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

суддів - Олійника В.І., Березовенко Р.В., Коцюрби О.П.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що виконкомом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 02 лютого 2002 року був зареєстрований шлюб між нею і ОСОБА_3, від якого в них народилися діти: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року шлюб між ними було розірвано.

Після розірвання шлюбу вони стали проживати за різними адресами: вона у АДРЕСА_1, а її колишній чоловік - АДРЕСА_2.

Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням вирішити питання про місце проживання дітей, так як окреме їх проживання шкодить, в першу чергу, їх інтересам, у тому числі проживання сина без можливості спілкування з нею (його мамою), обмежує права дитини, але відповідач добровільно цього питання не вирішує, продовжує не дозволяти їй та їхній дочці навіть бачитися з ОСОБА_4, а будь-які намагання поспілкуватись з сином категорично обмежує у грубій формі.

Зазначала, що відповідач на її телефонні дзвінки не відповідає. Водночас він проживає у приватному жилому будинку, домоволодіння має глуху огорожу, хвіртка завжди замкнена, у дворі злі собаки і все є перепоною її спілкування з сином та приймання участі у його вихованні.

Відповідач фактично позбавляє їхнього сина материнської турботи, почуттів та емоцій, що виникають при можливості спілкування з рідними - її, його мамою, сестрою, її батьками, які є дідом та бабою ОСОБА_4, що негативно впливає на психоемоційний стан дітей і породжує судовий спір про визначення місця їхнього проживання.

У неї створені всі умови для проживання, утримання, виховання і розвитку їхніх дітей, а саме: вона має постійне місце роботи, відповідно, стабільний рівень її доходів, наявні відповідні житлові умови, їй належить на праві власності ? частина жилого будинку загальною площею 252,4 кв.м. Для сімейних зручностей вона проживає з батьками у приватному будинку загальною площею 144,6 кв.м., який з усіма комунальними зручностями. Будинок належить на праві власності її мамі ОСОБА_5 Її батьки, які для дітей є дідом і бабою, завжди з готовністю та любов'ю можуть забезпечити догляд за дітьми і при необхідності, надати потрібну допомогу. У будинку виділена окрема кімната для дітей. На земельній ділянці має місце обладнаний дитячий куточок. Їхня сім'я моральна, у них ніхто не палить, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, тобто є всі умови для належного виховання і розвитку дітей.

На противагу умовам її проживання, відповідач проживає сам, працював водієм, його робота часто закінчується пізно, за своїм режимом життя у нього не завжди є можливість самостійно надати малолітнім дітям необхідну турботу-слідкувати за станом їхнього здоров'я, дотримання правил гігієни, наявність потрібного, чистого та випрасуваного одягу, справного взуття, підготовки домашнього завдання до школи та іншого.

При цьому, наявність у відповідача, як батька, необхідного доходу на утримання дітей, не може бути підставою розлучення сина зі своєю матір'ю.

Також зазначала, що має місце той факт, що відповідач, не рахуючись з інтересами їхніх дітей, та її, як матір'ю, самовільно прийняв рішення і утримує їхнього сина ОСОБА_6 у себе, обмежуючи його права та її право на участь у його вихованні.

Вважала, що є необхідність визначити місце проживання дітей з нею, при цьому відповідач, як батько, зберігає усі свої правомочності щодо дітей. І вона не заперечує проти участі відповідача в утриманні та вихованні їхніх дітей.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, по місцю її проживання - матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. У решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 275 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не довела в судовому засіданні і не надала належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з неї і при тому, що син дуже любить свого батька і з мамою не хоче проживати.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно вимог ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що від 02 лютого 2002 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 02 лютого 2002 року Виконкомом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

В шлюбі подружжя має дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який зареєстрований 02 лютого 2002 року Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №2 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишено без змін.

Згідно наданої Боярським навчально-виховним комплексом «Гімназія-загальноосвітня школа 1 ступеня» характеристики ОСОБА_4 від 15 лютого 2017 року, від 22 грудня 2016 року ОСОБА_4 має хороший фізичний і розумовий розвиток, високий та достатній рівень навчальних досягнень. Учень надає перевагу предметам математичного циклу, має широкий кругозір, добре розвинуте логічне мислення, любить читати. ОСОБА_6 має хорошу пам'ять, матеріал запам'ятовує швидко і легко його відтворює, вміє відрізняти істотні та другорядні ознаки предметів та явищ, має розвинуту увагу, він організований, вміє самостійно працювати з книгою, завчати матеріал, контролювати себе, дотримується режиму дня, реагує на похвалу чи осуд вчителя. ОСОБА_6 є емоційним, вразливим, товариським, артистичним, користується авторитетом серед школярів.

Відповідно до наданої суду ТОВ «Хеппілон Україна» характеристики ОСОБА_2 від 19 грудня 2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працює на посаді бухгалтера від 2013 року у групі компаній «Хеппілон», до якої належать такі юридичні особи, як ТОВ «Таверна Хеппілон Україна», ТОВ «Таверна Україна», ТОВ «Ікрінка», ТОВ «Ресторан Ікрінка». За період перебування на посаді бухгалтера по теперішній час вона зарекомендувала себе, як висококваліфікований фахівець у галузі бухгалтерії у сфері ресторанного бізнесу. ОСОБА_2 відповідально і серйозно відноситься до виконання своїх посадових обов'язків. Ділові якості вона проявила на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійна та врівноважена, жодної скарги від співробітників підприємства не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою і авторитетом. Вільний від роботи час проводить з сім'єю, надає перевагу активному відпочинку з дітьми, проявляє себе, як турботлива, уважна та відповідальна мати, шкідливих звичок не має.

ТОВ «Ресторан Ікрінка» 27 грудня 2016 року, 20 лютого 2017 року надав довідки, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «Ресторан Ікрінка» від 16 грудня 2016 року і дохід за період від 16 грудня 2016 рокудо 31 січня 2017 року склав 13500 грн. та від 01 липня 2016 року до 31 листопада 2016 року дохід склав 35 250 грн. і згідно довідки ТОВ «Таверна-Україна» від 09 серпня 2016 року дохід ОСОБА_2 за період від 01 липня 205 року до 30 червня 2016 року склав 84600 грн.

Відповідно до довідки Боярського навчально-виховного комплексу «Гімназія-загальноосвітня школа 1 ступеня» від 23 грудня 2016 року дочка ОСОБА_2 ОСОБА_4 навчається у 1-Г класі Боярського НВК «Гімназія-ЗОШ І ступеня» від 01 вересня 2016 року по теперішній час. Вихованням дочки зі слів класного керівника ОСОБА_9, займається мати ОСОБА_2 та здійснює усі необхідні фінансові витрати на її навчання та виховання. Щомісяця мати сплачує 50 грн. благодійного внеску, у фонд класу 50 грн. та 430 грн. на додаткові освітні послуги, і все разом становить у сумі 530 грн. ОСОБА_2 бере активну участь у роботі батьківського комітету.

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 26 грудня 2016 року депутата Білогородської сільської ради ОСОБА_2 проживає у приватному будинку в АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_5 Загальна житлова площа будинку складає з двох частин, частина оселі в якій проживає заявник, складає 65,8 (25,3) кв.м., на якій проживають 4 особи: ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_10 (батько), ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки Центральної районної лікарні в м. Боярка від 05 травня 2017 року ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1, оглянута лікарем-психіатром райполіклініки Києво-Святошинського району і встановлено діагноз-без психічних розладів.

Згідно довідки ТОВ «Хеппілон Україна» від 09 лютого 2017 року ОСОБА_5 працює у групі компаній «Хеппілон», до якої належать такі юридичні особи: ТОВ «Таверна Хеппілон Україна», ТОВ «Таверна Україна», ТОВ «Ікрінка», ТОВ «Ресторан Ікрінка» на посаді оператора інформаційно-комунікаційних мереж від 01 червня 2013 року.

Як вбачається з наданої ТОВ «БМ»-Груп» характеристики ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, він працює на посаді продавця-консультанта по продажу автозапчастин від листопада 2014 року без оформлення трудового договору. За період перебування на посаді продавця-консультанта по теперішній час він зарекомендував себе позитивно, як фахівець у певній галузі. Ділові якості проявив на найвищому рівні, постійно прагне до самовдосконалення. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів певної сфери обслуговування не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом. Неодноразово був премійований за сумлінну працю.

Відповідно до наданої суду Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області характеристики від 23 січня 2017 року ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони і приводів в міліцію не було. Відгуки сусідів позитивні. За характером дисциплінований, цілеспрямований, самостійний, психологічно урівноважений, відноситься з повагою до інших людей, організований.

Згідно Довідки про доходи за 2016 рік ТОВ «БМ-Групп» доходи ОСОБА_3 від січня 2016 року до грудня 2016 року становлять всього 83800 грн.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї ОСОБА_3 від 07 червня 2017 року депутатом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було поведено обстеження житлово-побутових умов сім'ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, і обстеженням встановлено, що в будинку фактично проживають ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Загальна площа будинку 250 кв.м. і є 5 кімнат. В будинку зроблений сучасний ремонт, все житло облаштоване меблями та побутовою технікою. У дітей окремі кімнати, в яких створені умови для сну, навчання та ігор. Умови проживання створені для безпечного проживання дітей.

Згідно наданої Виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області довідки від 23 січня 2017 року №54 ОСОБА_3 має на своєму матеріальному утриманні дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2.

У наданому суду Висновку Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 17 березня 2017 року вказано, що від вересня місяця 2015 року і на час надання висновку малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 20 лютого 2017 року (протокол №3) Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування, вважала за доцільне визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції було заслухано думку сина ОСОБА_4, який пояснив, що постійно проживає з батьком, який відвозить його до школи і турбується про нього. Хоче жити разом з батьком, бо він його дуже любить, піклується про нього і підтримує матеріально. Він теж дуже любить свого батька, а з матір'ю проживати не хоче.

Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, рівень матеріального забезпечення, вік дітей, стан здоров'я, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, суд дійшов вірного висновку про можливість забезпечення матір'ю ОСОБА_2 дитини ОСОБА_4 сприятливих умов для виховання та забезпечення дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому позов про визначення місця проживання дітей задовольнив частково і вірно визначив місце проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В позовній заяві позивач ОСОБА_2 вказувала, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням вирішити питання про місце проживання дітей, так як їх окреме проживання шкодить, в першу чергу, їх інтересам, у тому числі проживання сина без можливості спілкування з нею (його мамою) обмежує права дитини, але відповідач добровільно цього питання не вирішує, продовжує не дозволяти їй та їхній дочці навіть бачитись з ОСОБА_4, а будь-які намагання поспілкуватись з сином категорично обмежує у грубій формі. На противагу умовам її проживання відповідач проживає сам, працював водієм, його робота часто закінчується пізно, за своїм режимом життя у нього не завжди є можливість самостійно надати малолітнім дітям необхідну турботу-слідкувати за станом їхнього здоров'я, дотримання правил гігієни, наявність потрібного, чистого та випрасуваного одягу, справного взуття, підготовки домашнього завдання до школи та інше. При цьому, наявність у відповідача, як батька, необхідного доходу на утримання дітей, не може бути підставою розлучення сина з своєю матір'ю. Також позивачка ОСОБА_2 зазначала, що має місце той факт, що відповідач, не рахуючись з інтересами їхніх дітей, та її, як матір'ю, самовільно прийняв рішення і утримує їхнього сина ОСОБА_6 у себе, обмежуючи його права та її право на участь у його вихованні.

Суд першої інстанції вірно вважав доводи позивачки ОСОБА_2 необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи і наданих суду пояснень учасників процесу, показань свідків, думки дитини ОСОБА_4, малолітній ОСОБА_4 постійно проживає з своїм батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, і потреби дитини задоволені в повному обсязі. ОСОБА_3 займається вихованням сина і матеріально його утримує. ОСОБА_4 дуже прив'язаний до свого батька і хоче жити разом з ним.

Враховуючи вищевикладене, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, рівень матеріального забезпечення, вік дитини, стан її здоров'я, особисту прихильність дитини до кожного з батьків, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по місцю проживання матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, так як позивачка ОСОБА_2 і її представник не довели в судовому засіданні і не надали належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог.

Крім того, як вбачається з пред'явленої виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_3 3 січня 2018 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, а до цього він працював на посаді продавця-консультанта по продажу автозапчастин без оформлення трудового договору, на що звертав увалу суду представник позивачки.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: