Справа № 168/736/17
Провадження № 2/168/16/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 58 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали у житловому будинку по вул. Центральна, 58 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області. За життя батьки не виготовляли правовстановлюючі документи на житловий будинок і господарські споруди та не оформляли право власності на вказане нерухоме майно. 09 грудня 2006 року помер батько позивача ОСОБА_4 Після смерті батька ОСОБА_4, мати позивача ОСОБА_5 прийняла спадщину за законом, шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але не оформила спадкових прав, померла 21 грудня 2013 року. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла позивачу жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Радянська, 63 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, грошові заощадження, а відповідачу право на земельну частку пай. Позивач прийняла спадщину після матері за заповітом у встановлений законом строк, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Оскільки позовна заява подана до суду до набрання чинності нової редакції Цивільного процесуального кодексу України та на момент набрання чинності цієї редакції Кодексу, відповідно до пункту 9 частини 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду, заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, подала суду, заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом, з матеріалів справи та наданої для огляду в судове засідання державним нотаріусом спадкової справи за № 56/2014, заведеної після смерті ОСОБА_5, яка померла 21 грудня 2013 року, встановлені наступні обставини.

Спадкодавець ОСОБА_5, померла 21 грудня 2013 року (аркуш спадкової справи 4). За життя вона склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області 03 червня 2010 року, та заповіла позивачу ОСОБА_2, жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Радянська, 63 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, грошові заощадження, а відповідачу ОСОБА_3, право на земельну частку пай (аркуш спадкової справи 18, аркуш справи 7,9). Відповідно до заяв, наявних в матеріалах спадкової справи та поданих до нотаріуса, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 прийняли спадщину (аркуш спадкової справи 1, 5). Інших спадкоємців, які відповідно до закону можуть претендувати на спадкове майно, немає.

Таким чином судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 58 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів, про що державним нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 22).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Сереховичівською сільської ради Старовижівського району від 13 листопада 2015 року № 602, випискою з погосподарської книги №1 на 2016-2023 р.р. Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області від 19 травня 2017 №343 (аркуш справи 15-16), підтверджується право спадкодавця ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 58 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області. Позивач виготовив Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 58, що по вул. Центральна, в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області (аркуш справи 18 21).

Відповідно до розпорядження Волинської обласної державної адміністрації від 17 травня 2016 року № 216, вул. Радянську, в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області перейменовано на вул. Центральна (аркуш справи 50-54).

Відповідач позов визнає повністю, що підтверджується поданою до суду відповідною заявою. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий будинок з господарськими спорудами входить до складу спадщини, на яку у позивача виникло право після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (в силу вимог статті 1218 ЦК України), а тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Центральна, 58 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області, що залишилося після смерті ОСОБА_5, яка померла 21 грудня 2013 року.

Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, статтями 11, 13, 206, 229, 247, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по вул. Центральна, 58 в с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6