Справа 472/564/17
Провадження 22ц-4812/113/18 Головуючий по 1 інстанції Орленко Л.О.
Доповідач апеляційного суду Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2018р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя - Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Лівінський І.В.,

секретар судового засідання Цуркан І.І.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2018р.

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

встановила:

У червні 2017р. ОСОБА_3 предявила позов до ОСОБА_4 про стягнення 98313,77 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Позивач зазначала, що у листопаді 2011р., червні 2012р. отримала у відповідача відповідно 15000 грн., 10000 грн. За домовленістю вона повертала борг шляхом перерахування коштів за пятьма кредитними договорами, укладеними відповідачем з ПАТ «Платинум Банк», ПАТ «Дельта Банк» 28 жовтня 2011р., 02 листопада 2011р., 20 червня 2012р., 29 січня 2013р., 19 липня 2013р.

У звязку з неспроможністю своєчасно погашати заборгованість за декількома кредитними договорами вона 29 січня 2013р. видала відповідачу за ініціативи останньої боргову розписку з метою запевнення дотримання процедури сплати боргу.

Загалом нею було сплачено на рахунок відповідача 59624,70 грн.

Враховуючи те, що правових підстав у відповідача на отримання грошових коштів у розмірі який перевищує 25000 грн. не було, позивач просила стягнути 98313,77 грн. безпідставно набутих грошових коштів з яких 59624,70 грн. сплачена заборгованість за відповідача по кредитним договорам, 33348,07 грн. проценти за користування грошовими коштами, 5341 грн. три проценти річних.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2018р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Представник відповідача, у поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законим і обгрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28 жовтня 2011р., 02 листопада 2011р. ОСОБА_4 уклала з ПАТ «Платинум Банк», ПАТ «Дельта Банк» кредитні договори, за умовами яких отримала відповідно 6884,52 грн. і 9000 грн.

В листопаді 2011р. за усною домовленістю між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 15000 грн. були передані останній, які вона повертала періодичними платежами на рахунки для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 за договорами з ПАТ «Платинум Банк», ПАТ «Дельта Банк» від 28 жовтня 2011р., 02 листопада 2011р.

Всього за цими кредитними договорами ОСОБА_3 сплатила 9704 грн., включаючи комісію за переказ готівки 117 грн. та 10387 грн., включаючи комісію за переказ готівки 116,70 грн. Решту заборгованості погасила ОСОБА_4

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2016р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 21 березня 2016р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування на підставі ст.ст.1048,1212,1214 ЦК 19159 грн. шкоди, завданої у звязку з несплатою кредитної заборгованості за вищевказаними договорами та 7308,59 грн. процентів за користування грошовими коштами.

20 червня 2012р. ОСОБА_4 уклала з ПАТ «Дельта Банк» два кредитні договори, за умовами яких отримала відповідно 14117,40 грн. і 7058,70 грн.

В червні 2012р. за усною домовленістю між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 10000 грн. були передані останній, які вона повертала періодичними платежами на рахунки для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 за договорами з ПАТ «Платинум Банк» від 20 червня 2012р.

Всього за цими кредитними договорами ОСОБА_3 сплатила 13627 грн., включаючи комісію за переказ готівки 230 грн.; 7992 грн., включаючи комісію за переказ готівки 155 грн.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2016р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення 16218,80 грн. боргу за договором позики від 20 червня 2012р., 11922,42 грн. процентів за користування грошовими коштами, 573,21 грн. трьох відсотків річних та 9970,38 грн. збитків.

29 січня 2013р. ОСОБА_4 уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір, за умовами якого отримала 15000 грн.

29 січня 2013р. ОСОБА_3 отримала у ОСОБА_4 25000 грн. в борг до 30 вересня 2013р. під 50% місячних зі сплатою щомісячного платежу у розмірі 2800 грн., які вона повертала періодичними платежами на рахунок для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 за договором з ПАТ «Дельта Банк» від 29 січня 2013р.

Всього за цим кредитним договором ОСОБА_3 сплатила 10692 грн., включаючи комісію за переказ готівки 165 грн. Решту заборгованості погасила відповідач.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2014р., частково зміненого рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 26 листопада 2014р., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто 49 725 грн. 00 коп. заборгованість за договором позики від 29 січня 2013р., яка складається з основного боргу 25000 грн., проценти за користування позикою 22400 грн., втрати від інфляції 2325 грн.

19 липня 2013р. ОСОБА_4 уклала з ПАТ «ОТП Банк» кредитний договір, за умовами якого отримала 12720 грн.

20 липня 2013р. ОСОБА_3 отримала у ОСОБА_4 10000 грн. в борг, з умовою його повернення шляхом сплати щомісячних платежів за отриманий останньою кредит по договору від 19 липня 2013р. з ПАТ «ОТП Банк». За цим договором позивач сплатила 6881 грн. Решту заборгованості за цим кредитним договором сплатила відповідач.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 26 вересня 2017р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто 5078 грн. 45 коп. заборгованість за договором позики від 20 липня 2013р., яка складається з основного боргу 3119 грн., проценти за користування позикою 1857 грн. 65 коп., втрати від інфляції 34 грн. 12 коп., три проценти річних 67 грн. 68 коп.

Наведені факти свідчать про те, що спірні суми були сплачені ОСОБА_3 на виконання договорів у звязку з отриманням позики від ОСОБА_4, які не лише в установленому порядку недійсними не визнавались, а частково виконувались позивачем і по двом з яких існують судові рішення про стягнення заборгованості, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК.

Саме таке тлумачення ст.1212 ЦК наведено у правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014р. у справі №6-122цс14.

Та обставина, що сплачені ОСОБА_3 кошти на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 перевищують фактично отримані від неї кошти не можна визнати обґрунтованими, так як остання отримувала їх у банківських установах і за обумовлену у кредитних договорах плату. До того ж по жодному із кредитних договорів ОСОБА_3 заборгованість у повному обсязі не сплатила, що обумовило виникнення заборгованості, яку погашала особисто відповідач.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2018р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2018р.

Головуючий: Судді: