КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/17093/17
№ апеляційного провадження:22-ц/824/290/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

30 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Семенюк Т.А

Суддів Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі Осінчук Н.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту реєстрації шлюбу, заінтересовані особи: Мелітопольский міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вони постійно проживають в АР Крим.

Зазначили, що 18 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом записів актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя АР Крим Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя, актовий запис № 539, отримали свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 18 вересня 2015 року.

У вересні 2017 року заявники звернулися до Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області з метою зареєструвати укладений шлюб згідно законодавства України та отримати свідоцтво про шлюб.

Листом від 27 вересня 2017 року відмовлено в реєстрації шлюбу, укладеного 18 вересня 2015 року в АР Крим.

У звязку із викладеним, просили встановити факт реєстрації шлюбу та поновити актовий запис про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дата укладення шлюбу 18 вересня 2015 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, через свого представника подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення заяви, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_4, яка з 4 травня 2006 року зареєстрована в АДРЕСА_1 та ОСОБА_5, який з 20 листопада 1998 року зареєстрований вАДРЕСА_2 укладено шлюб 18 вересня 2015 року, зареєстрований, згідно свідоцтва про укладення шлюбу, Відділом записів актів цивільного стану Балаклавського району міста Севастополя Управління запису актів цивільного стану міста Севастополя, актовий запис №539, свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 18 вересня 2015 року.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є громадянами Російської Федерації.

Згідно копії відповіді Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області на заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 23 вересня 2017 року, задоволення прохання про реєстрацію шлюбу останніх, укладеного в місті Сімферополь АР Крим, з урахуванням законодавства України, не вбачається можливим.

Відповідно до ст.ст.21, 27, 28 СК України. шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. В заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт просить заявник встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що дане питання законодавством України не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року звернуто увагу суддів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 10 вказаної Постанови визначено, що суду можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

В пункті 18 Постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, судом не враховано, що заявники зверталися до суду в порядку ст. 256 ЦПК України, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції діяв Цивільний процесуальний кодекс України в редакції від 3 жовтня 2017 року, а тому судом вірно застосовано норми ст.317 ЦПК України.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржників, що судом першої інстанції не застосовано положення ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки зазначений закон застосовується на громадян України, тоді як з матеріалів справи вбачається, що скаржники є громадянами Російської Федерації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді