Справа № 307/2233/17
Провадження № 2/307/171/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою - ОСОБА_4 з 01 травня 2006 р. до 08 грудня 2010 р., який в 2010 році розірвано за рішенням суду. Дітей від цього шлюбу не було, однак в період подружнього життя вони придбали квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 08.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, реєстровий номер 4435.

Квартира однокімнатна, площа житлової кімнати складає 17.8 кв.м. В квартирі відсутні елементарні зручності - немає ванни, вбиральні. В цій квартирі відповідачка ніколи не проживала та не була зареєстрована.

Дана квартира розташована в будинку, який первинно був побудований для проживання однією сімєю, однак в період радянської влади був пристосований та розділений на три квартири. Двохкімнатну квартиру №3 по вул. Горб в смт. Буштино позивач отримав в порядку спадкування за померлою бабусею. Квартира №2 по вул.. Горб.40 в смт Буштино була подарована позивачу згідно договору дарування від 17 травня 2002 року. Таким чином, на даний час ОСОБА_3 являється власником квартир № 2 та № 3 будинку по вул..Горб,40 в смт. Буштино та співвласником квартири № 1 в цьому ж будинку з часткою власності в розмірі ?.

Після розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 одружився вдруге. Нова сімя складається із пяти осіб - дружина та три доньки, двоє з яких малолітні.

Відповідачка дітей не має. Після розподілу спільно набутого майна у її власності залишився 2-х поверховий будинок із всіма зручностями для проживання.

Між позивачем та відповідачкою залишились вкрай напружені па неприязні стосунки. Тривалі намагання позивача мирно вирішити питання щодо придбання належної відповідачці 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 не принесли бажаних результатів. В той же час долю відповідачки в цій квартирі виділити неможливо. Квартира занедбана, без капітального ремонту проживати в ній неможливо. Відповідачка ніколи не бажала проживати в цій квартирі. Крім того, ця квартира їй не потрібна. В той же час позивач має намір здійснити відповідні капітальні переобладнання всього будинку для відновлення його первинного стану та створення зручностей проживання в ньому однієї сімї, як це було передбачено при зведенні цієї будівлі.

Оскільки квартира АДРЕСА_3 є неподільною, спільне володіння квартирою та проживання в ній позивача і відповідачки є неможливим, долю відповідачки неможливо виділити в натурі, сторони не пов'язані спорідненими узами, є абсолютно чужими сімями, відповідачка має інше зручне помешкання, ніколи в квартирі не проживала та не бажала там проживати, вважає , що є всі підстави для припинення частки відповідачки у спільній власності, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_4, оскільки припинення частки відповідачки ОСОБА_4 у спільній власності на квартиру з відповідною грошовою компенсацією не завдасть їй істотної шкоди.

Тому просить суд припинити право ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_5 та визнати за ОСОБА_3 право власності на цю частку ОСОБА_4 в цій квартирі, а грошові кошти, що перераховані позивачем на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області по квитанції від 07.09.2017 року в сумі 34934 грн. та по квитанції від 14.06.2018 року в сумі 80846грн., разом в сумі 115 780 грн. стягнути на користь ОСОБА_4 в якості оплати вартості ? частини квартири АДРЕСА_6.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач не надав доказів про те, що спірна квартира є неподільною і долю відповідачки неможливо виділити в натурі, та про те, що відповідачка має інше зручне помешкання, ніколи в квартирі не проживала та не бажала там проживати. Адже вимоги позивача передбачають позбавлення відповідачки права приватної власності на житлову нерухомість, а таке право згідно положень ст. 41 Конституції України є непорушним. При цьому стверджує, що становище позивача по відношенню до квартири № 1 по вул. Горб. буд. 40 в смт. Буштино не відрізняється від становища відповідачки. Так, позивач та його сім'я житлом забезпечені, при цьому у власності ОСОБА_3 знаходяться декілька об'єктів житлової нерухомості, в тому числі і в Чеській Республіці, йому так само, як і відповідачці, належить половина зазначеної квартири, він у ній не проживає і не зареєстрований, а його твердження про наміри використовувати дану квартиру в майбутньому не підтверджені належними доказами. Окрім того, жодних розумних та справедливих пропозицій щодо викупу частки нерухомості, що належить відповідачці, від нього не поступали. Тому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Тячівського районного суду від 22.11.2017 року по даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та на час проведення експертизи провадження в справі зупинено.

Протокольною ухвалою від 18.06.2018 р. відновлено розгляд даної справи.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 01.05.2006 року, який рішенням суду в 2010 році розірвано.

В період спільного проживання сторони придбали в рівних долях однокімнатну квартиру № 1 по вул. Горб ( колишня вул. Жовтнева), буд.40 в смт. Буштино Тячівського району, що стверджується договором купівлі - продажу від 08.08.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу, реєстровий номер 4435.

Квартира № 1 розташована в будинку 40, який первинно був побудований для проживання однієї сімї, про цей факт ніхто сторін не заперечив.

На даний час ОСОБА_3 являється власником квартир № 2 та № 3 будинку по вул..Горб,40 в смт. Буштино та співвласником квартири № 1 в цьому ж будинку з часткою власності в розмірі ?., що стверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Після розподілу спільного майна у відповідачки у власності залишився двохповерховий будинок із всіма зручностями для проживання.

Відповідно до висновку експерта № 313/04-18 судової будівельно-технічної експертизи, стверджено, що розділити або встановити порядок користування квартирою № 1 в будинку № 40 по вул.. Горб в смт. Буштино відповідно до часток співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі по ? частині квартири кожному, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, є технічно неможливою. Вартість квартири АДРЕСА_7, в цінах станом на час проведення даної експертизи становить 231558,36 грн.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Частиною 2 ст.365 ЦК України встановлено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим, оскільки спірна квартира це одна кімната і згідно вищевказаного висновку експерта розділити або встановити порядок користування її не можливо. Припинення права власності ОСОБА_4 на 1/2 частину спірної квартири не завдасть їй істотної шкоди як співвласнику, оскільки вона має інше майно та крім цього відповідач у спірній квартирі не проживає, від її утримання ухиляється. ОСОБА_3 являється власником квартир № 2 та № 3 будинку по вул..Горб,40 в смт. Буштино та співвласником квартири № 1 в цьому ж будинку з часткою власності в розмірі ? і, у відповідності до п.1ч.1 ст.365 ЦПК України, має право на припинення незначної частки відповідачки в цьому ж будинку. ОСОБА_3 вніс на розрахунковий рахунок 501 в ПАТ КБ «Приватбанк» суму вартості 1/2 частини спірної квартири, визначену висновком про вартість.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення права ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_5 та визнати за ОСОБА_3 право власності на цю частку ОСОБА_4 в цій квартирі, а грошові кошти, що перераховані позивачем на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області по квитанції від 07.09.2017 року в сумі 34934 грн. та по квитанції від 14.06.2018 року в сумі 80846 грн., разом в сумі 115 780 грн. стягнути на користь ОСОБА_4 в якості оплати вартості ? частини квартири АДРЕСА_6.

Керуючись ст. ст. 6,12, 13,18, 137, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, ч. 1 ст 346, ст. 365 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Припинити право ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_5 та визнати за ОСОБА_3 право власності на цю частку ОСОБА_4 в цій квартирі, а грошові кошти, що перераховані позивачем на рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області по квитанції від 07.09.2017 року в сумі 34934 грн. та по квитанції від 14.06.2018 року в сумі 80846грн., разом в сумі 115 780 грн. стягнути на користь ОСОБА_4 в якості оплати вартості ? частини квартири АДРЕСА_6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. Закарпатської області.

Відповідач: ОСОБА_4, місце знаходження смт. Вишково, вул. Л. Українки, 20, Хустського району, Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2018 р.

Суддя: В.В. Чопик