Справа № 443/1396/17 Провадження № 2/443/384/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2018 р. Жидачівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.,

з участю секретаря Башта Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок № 14 по вул. Жидачівській у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Свої вимоги мотивує тим, що 06 квітня 2009 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на усе його майно, у тому числі і на житловий будинок № 14 по вул. Жидачівська у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області. Батько на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким усе своє майно заповів своєму синові. Його мати ОСОБА_4 померла ще 20 жовтня 2006 року. Відтак він як єдиний спадкоємиць після смерті батька звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову у видачі такого через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 надіслала до суду заяву, якою просить справу слухати без її участі. Позовні вимоги визнає.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність",Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Так, довідкою Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 1894 від 18 вересня 2017 року встановлено, що житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями та спорудами № 14 по вул. Жидачівській у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, належало ОСОБА_3, який помер 06 квітня 2009 року, та який був у ньому зареєстрований та постійно до дня смерті у ньому проживав разом із своїм сином ОСОБА_1.

Відповідно до копії технічного паспорту від 26 вересня 2017 р., серія АЕ №001526, який виданий Стрийським міжрайонним БТІ, загальна площа житлового будинку № 14 по вул.. Жидачівській у смт. Журавно Жидачівського району становить 226 кв. м, житлова 96 кв. м; допоміжна 130 кв. м. Інвентаризаційна вартість будинку становить 373934 грн., рік побудови 1962 р.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 403136 від 22 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 помер 06 квітня 2009 року у с. Красилів Красилівського району Хмельницької області.

Заповітом від 25 квітня 2008 року, посвідченим секретарем виконкому Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області ОСОБА_3 на випадок своєї смерті усе своє майно заповів своєму синові ОСОБА_1.

Судом встановлено та підтверджено свідоцтвом про народження серії І АГ № 1176341 від 18 червня 1969 року, той факт, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_3.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК № 552/02-31 від 19 вересня 2017 року, позивачка зверталась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частина 1 ст.1266 ЦК України передбачає, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як зазначено у ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, обставин, які вказували б на те, що спадкодавець ОСОБА_3 при житті набув або володів житловим будинком з господарськими спорудами по вул. Жидачівській, 14, у смт. Журавно Жидачівського району неправомірно, або ж на вказане майно окрім позивача, який в передбачений законом спосіб прийняв спадщину чи з інших підстав, претендують інші особи, в суді не встановлено.

Позивач, як син спадкодавця, прийняв спадщину, оскільки постійно проживаючи з спадкодавцем у встановлений ст.1270 ЦК України не заявив про відмову від неї, надалі проживає у цьому будинку, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 48, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 316, 328, 1223, 1261, 1266, 1268-1270 ЦК України,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами № 14 по вул.Жидачівська у смт. Журавно Жидачівського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 06 квітня 2009 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.І.Ціпивко