ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 640/9871/18

Провадження № 22-ц/818/244/18

30 жовтня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

зацікавлена особа-Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2018 року (суддя Нев'ядомський Д.В.)

по справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.06.2018 року було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права. Зазначає, що спір про право відсутній, а факт, який вона просила встановити у своїй заяві необхідний для отримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Зацікавлена особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом на надання відзиву не скористалась.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції посилався на вимоги ч. 4 ст. 315 ЦПК України та керувався тим, що вказані у заяві факти не можуть бути встановлені в такому порядку, оскільки вбачається спір про право, який слід вирішувати у порядку позовного провадження.

Однак, до таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі ст.ст. 2,4, 19 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту, що має юридичне значення - перебування на утриманні чоловіка необхідне їй для призначення пенсії за втратою годувальника. Інших вимог, в тому числі щодо спадкування, які мають розглядатися в позовному провадженні нею не заявлялося.

При цьому вона зверталася до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, проте їй було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують перебування на утриманні померлого годуальника та рекомендовано звернутися до суду ( а.с. 28 - 29 ).

Таким чином, у суду не було підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, адже вона постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379,382-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2018 року- скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко