Провадження №2/523/352/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"18" січня 2018 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 10.03.1971р. перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. В період шлюбу вони сумісно придбали квартиру АДРЕСА_1. Крім того, ОСОБА_3 залишив заповіт, згідно якого він заповів вищевказану квартиру ОСОБА_2 Позивачі просять суд визнати дану квартиру спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на ? частку в спільній сумісній власності подружжя, а також за ОСОБА_2 право власності на ? частку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позові наполягали.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечували позивачі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 10.03.1971р. перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

В період шлюбу вони сумісно придбали квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,34м2, житловою площею 18,6м2.

Факт придбання вказаного майна під час шлюбу підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, договору купівлі-продажу від 09.12.1992р.

Доказів того, що вказане майно було придбане одним з подружжя за власні кошти суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно з ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Отже, з урахуванням даної норми, квартира АДРЕСА_1 була придбана за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та є об'єктом права їх спільної сумісної власності з рівними частками.

Підстав для відступлення від начала рівності часток судом не встановлено.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частку вказаної вище квартири повністю підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно заповіту від 30.12.2000р., ОСОБА_3 заповів належну йому ? частку зазначеної квартири ОСОБА_2, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи.

Згідно ч.1 ст.534 Цивільного кодексу Української РСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його(не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

ОСОБА_2 своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому згідно ст.ст.1268 та 1269 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Нотаріус відмовив ОСОБА_2 в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_3 за життя не зареєстрував право власності на спадкове майно в передбаченому законом порядку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», п.23, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вищевказані фактичні обставини дають суду підстави вважати, що вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частку зазначеної вище квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.534 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст.1268,1269 ЦК України ст.ст.141,264,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на частку в спільній сумісній власності подружжя, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,34м2, житловою площею 18,6м2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,34м2, житловою площею 18,6м2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складення 18.01.2018р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя