Справа № 738/1472/17
№ провадження 2/738/14/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складi:

суддi Сова Т.Г.,

секретаря судового засідання Бреус Н.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивував тим, що 19.12.2015 в м. Києві між позивачем і відповідачем було укладено письмовий договір позики, у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 12000 грн. Відповідно до розписки, зазначені грошові кошти відповідач зобов'язувався повернути в строк до 31.12.2015. Однак відповідач грошові кошти не повернув, з 31.12.2015 уникає зустрічі з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки позивача. В зв'язку з цим, позивач для захисту свої прав звернувся до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 12000 грн. та 640 грн. понесених судових витрат.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, довірив свої інтереси представляти адвокату ОСОБА_2

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. Після перерви в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача і його представника.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи пояснення представника позивача, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявити їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи зробити відповідні правові висновки.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог, позивач додає до матеріалів справи копію розписки, написаної на російській мові, про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в с. Локнисте Менського району, взяв у борг грошову суму в розмірі 12 000 грн. у ОСОБА_3 та зобов'язується повернути взяту суму до 31.12.2015.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будь якого пояснення з приводу позовних вимог суду не надав, так само як і не надав оригіналу боргової розписки, що підтверджує виконання ним боргового зобов'язання.

Але, разом з тим, і позивач і його представник також не надали суду оригінал боргової розписки, на підтвердження факту невиконання відповідачем зобов'язань за борговою розпискою, не забезпечили явку в судове засідання свідків для підтвердження фактів та обставин, зазначених в позові.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 141, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.Г. Сова