АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/82/18
Категорія: 53 Головуючий по 1 інстанції Дунаєв С.О. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар: Попова М.М.

Особа, що подала апеляційну скаргу: державне підприємство «Центр державного земельного кадастру»;

За участю:

позивач: ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2017 року, ухваленого суддею Дунаєвим С.О., у справі за позовом ОСОБА_5 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, - :

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ДП «Центр державного земельного кадастру» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що наказом № 45 від 03 листопада 2003 року вона була прийнята на посаду бухгалтера до Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

28 квітня 2017 року її було звільнено із займаної посади начальника відділу бухгалтерського обліку Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на підставі наказу № 13-к за згодою сторін відповідно до пункту 1 ст. 36 КЗпП України.

Однак, остаточного розрахунку з позивачем проведено не було. Згідно з розрахунковим листом за квітень 2017 року, відповідач на час звільнення мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі, яка складає - 37029,95 грн.

При зверненні до відповідача із заявою - претензією про виплату їй нарахованої заробітної плати, останній відповідь не надав та коштів не сплатив.

Уточнивши свої позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 37029,89грн та середній заробіток за весь період затримки розрахунку, тобто з 29 квітня 2017 року по 25 липня 2017 року.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2017 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_5 заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в розмірі 37 029,95 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03 травня 2017 року по 24 липня 2017 року в розмірі 11 320,40грн, а всього - 48 380,29 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 02 листопада 2017 року у задоволенні заяви ДП «Центр державного земельного кадастру» про перегляд заочного рішення, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ДП «Центр державного земельного кадастру» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, просив його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт в обґрунтування своїх вимог зазначає, що компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, яка була стягнута за заочним рішенням є завищеною та такою, що не відповідає дійсності. Також, оскільки позивач працювала на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку Черкаської регіональної філії Центру ДЗК , тому нарахування стягнутої за оскаржуваним рішенням заборгованості підлягає перерахунку з боку дирекції Центру ДЗК. Судом першої інстанції не наведено жодних розрахунків компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Вказує, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка була стягнута судом є завищеною та не відповідає нормам діючого законодавства. Вважає, що розрахунок необхідно проводити виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 198,09 гривень, так як заробітна плата за два останні повні місяці роботи складає 8320, 00 гривень , а відпрацьовано 42 дні. Тобто середній заробіток за час затримки розрахунку в разі наявності підстав для нарахування, має розраховуватись саме так та складає 11 093, 04 гривні, а не 11 320, 40 гривень, як визначив суд.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що наказом директора ДП « Черкаський регіональний центр державного земельного кадастру» № 45 від 03 листопада 2003 року ОСОБА_5 прийнято на посаду бухгалтера з оплатою згідно штатного розпису (а.с.6).

Наказом директора Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» № 13-к від 28 квітня 2017 року ОСОБА_5 звільнено із займаної посади начальника відділу бухгалтерського обліку 28 квітня 2017 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відділу бухгалтерського обліку вказано на необхіднгість зробити повний розрахунок ОСОБА_5 та виплатити компенсацію за 148 календарних днів невикористаних щорічних відпусток:

- за період роботи з 03.11.2013 по 02.11.2014 - 28 календарних днів;

- за період роботи з 03.11.2014 по 02.11.2015 - 31 календарних днів;

- за період роботи з 03.11.2015 по 02.11.2016 - 31 календарних днів;

- за період роботи з 03.11.2016 по 28.04.2017 - 15 календарних днів;

- соціальна відпустка за 2013 - 2017 - 43 календарних днів (а.с.5).

З наказом ОСОБА_5 ознайомлена 28 квітня 2017 року та отримала копію.

ОСОБА_5 звернулася до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із заявою - претензією від 18 травня 2017 року в якій просила у строк до 31 травня 2017 року виплатити їй нараховану заробітну плату у розмірі 37029,89 грн. (а.с.7).

Згідно розрахункового листа по заробітній платі за квітень 2017 року відповідач має заборгованісті перед позивачем станом на квітень 2017 року в розмірі 37029,89 грн. (а.с.4).

За нормами ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, та за нормами ст.116 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював - не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як встановлено судом, відповідач в порушення ст.116 КЗпП України не здійснив виплати належної позивачу заробітної плати в день його звільнення у зв'язку з чим має заборгованість перед позивачем.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обчислення середньої заробітної плати проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати», зокрема п. 8, в якому зазначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається із довідки № 05-046/117 Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 28 квітня 2017 року заробіток за лютий 2017 року становить 4211,60 грн., за березень 2017 року 4278,80 грн., а всього за два останні місяці 8490,40 грн. (а. с. 25).

Тобто, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_5, за останні два місяці роботи становить 202,15 грн. (лютий - 20 робочих днів, березень - 22 робочих дня).

Встановлено, що на час ухвалення судового рішення судом першої інстанції, остаточний розрахунок відповідачем не проведений, тому суд першої інстанції вірно провів розрахунок і встановив розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення , а саме: цей період становить 56 робочих днів ( з 03.05.2017 року - перший робочий день по день ухвалення рішення) х 202 грн. 15 коп. (середньоденний розмір заробітної плати) = 11320 грн. 40 коп.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів вважає, безпідставним посилання на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а стало йому відомо вже з отриманого копії заочного рішення суду 11 серпня 2017 року, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення про розгляд справи призначеної на 13 липня 2017 року (а.с.19) та на 25 липня 2017 року (а.с.23).

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта стосовно того, що компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 20 673,35 грн., яка була стягнута судом першої інстанції є завищеною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки дані доводи спростовуються розрахунковим листом по заробітній платі за квітень 2017 року виданої відповідачем ( а.с.4), з якого вбачається, що саме така сума була нарахована позивачці до виплати як компенсація за невикористану відпустку. Підстави для перерахунку вказаної суми, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі у суду відсутні.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта стосовно того, що заробітна плата позивача за останні два місяці (лютий, березень 2017 року) становить 8320,00 грн., оскільки як вбачається з довідки про доходи виданої директором Черкаської регіональної філії Центру «ДЗК» № 05-046/117 від 28 квітня 2017 року заробітна плата ОСОБА_5 за лютий 2017 року становить - 4211,60 грн., а за березень 2017 року - 4278,80 грн., що в сумі складає - 8 490,40 грн.(а.с.25).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування даного рішення.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу д ержавного підприємства «Центр державного земельного кадастру» залишити без задоволення.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.І. Ювшин

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2018 року.