АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 688/2452/17
Проваджння № 22-ц/792/120/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:головуючої-судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю сторін та їх представників,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року (суддя Босюк В.А.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2017 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3, вказувала, що 14.03.2016 року між нею, її сином ОСОБА_4 як відчужувачами, та ОСОБА_3 як набувачем, укладено нотаріально посвідчений 14.03.2016 року спадковий договір, за яким вони передають ОСОБА_3, а вона після їх смерті набуває у власність належну їм квартиру АДРЕСА_2 вартістю 240 732 грн. 22.09.2015 року її син ОСОБА_4 впав та отримав закритий подвійний уламковий підвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, в зв'язку з чим тривалий час лікувався в Шепетівській ЦРЛ, травматологічному відділенні Хмельницької обласної лікарні, де 12.11.2015 року був прооперований. Після проведеної операції син не міг ходити, пересувався по квартирі за допомогою ходунів. В березні 2016 року йому встановили 2-гу групу інвалідності, яку продовжили до березня 2018 року. На день отримання сином травми ноги позивач перебувала на пенсії, інших доходів не мала, син не працював. На його лікування витратили багато коштів, які брали у борг. Для проведення операції необхідні були значні кошти, однак позичити їх не було в кого. Відповідач, будучи обізнаною з їх тяжким становищем, запропонувала їй та сину кошти на операцію і подальшу допомогу взамін на укладення з нею спадкового договору про набуття після її з сином смерті права власності на квартиру. Перебуваючи у безвихідному становищі, вони погодились на умови відповідачки, узгодили укласти такий договір після операції та реабілітації сина, після чого остання стала оплачувати кошти за ліки та операцію, витративши на ці потреби 21519,72 грн. Після укладення договору поступово допомога з боку відповідачки припинилась, а в подальшому вона відмовила у наданні такої допомоги. 12.07.2017 року син помер, поховання було проведено за кошти ОСОБА_5 Тому позивач вважала, що спадковий договір укладено під впливом тяжкої обставини - травми сина, що зумовила необхідність коштів на його лікування, тому правочин уклали на вкрай невигідних для себе умовах. З цих підстав просила суд визнати спадковий договір недійсним.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним спадковий договір, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений 14.03.2016 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі за №339. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного договору, тому вважає хибним висновок суду про те, що позивач та її син уклали оспорюваний договір під впливом тяжких для них обставин і на вкрай невигідних умовах. Спадковий договір укладено через 4 місяці після перенесеної операції ОСОБА_4 та проведеного лікування, що свідчить про відсутність тяжкої обставини на час його укладення.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її син уклали оспорюваний договір під впливом тяжкої для них обставини (хвороби сина та потреби у коштах на лікування) і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася шляхом надання коштів на лікування.

Проте такого висновку суд дійшов за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, встановлено, що 14.03.2016 року ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 як відчужувачі з однієї сторони, та ОСОБА_3 як набувач з другої сторони, уклали спадковий договір, який посвідчено нотаріально.

За умовами пунктів 1, 3, 4, 5 вказаного спадкового договору відчужувачі передають у власність відповідачці після своєї смерті належну їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.10.2008 року квартиру АДРЕСА_1, ринковою вартістю 240 732 грн.

Набувач відповідно до п. 7 спадкового договору зобов'язаний щомісячно, не пізніше 15 числа кожного місяця надавати відчужувачам грошову допомогу в розмірі 300 грн; забезпечувати їх згідно з регентами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; надавати побутові послуги: вологе прибирання квартири (один раз на тиждень), прання та прасування білизни (один раз на тиждень), готувати їжу; в разі смерті відчужувачів поховати їх на цвинтарі в м. Шепетівка. Відповідно до п. 17 спадкового договору право власності набувача підлягає державній реєстрації після смерті останнього з відчужувачів.

22.09.2015 року ОСОБА_4 внаслідок падіння отримав травму - закритий подвійний уламковий підвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, геморагічний шок. У зв'язку з цим у період з 22.09.2015 року по 02.11.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ, в подальшому, до 23.11.2015 року - у ортопедичному відділенні Хмельницької обласної лікарні, де 12.11.2015 року його було прооперовано. Після проведеної операції ОСОБА_4 не міг наступати на хвору ногу, пересувався по квартирі за допомогою ходунів.

За наслідками отриманої 22.09.2015 року травми 14.03.2016 року ОСОБА_4 визначено 2-гу групу інвалідності по загальному захворюванню - ураження опорно-рухового апарату, яку продовжено до 01.04.2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Згідно з ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК).

З наведеного визначення спадкового договору вбачається, що істотними умовами договору є: визначення майна, яке переходить до набувача після смерті відчужувача, а також визначення вимог, які пред'являються до дій набувача відчужувачем - вид, характер, перелік, строк їх виконання тощо.

Відчужувач має право вимагати від набувача вчинення дій майнового або немайнового характеру, покладених на нього за спадковим договором (ст. 1305 ЦК), і зобов'язаний не складати заповіт щодо майна, яке є предметом договору, та не відчужувати його (ст. 1307 ЦК). Відповідно, набувач має право вимагати від відчужувача утримання від вчинення зазначених дій і відповідальний перед ним за належне виконання узятих на себе зобов'язань.

На спадковий договір, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити нормам ЦК, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а також правам і інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Обгрунтовуючи заявлений позов, позивач вказувала на хворобу сина та потребу у коштах на його лікування як на тяжку обставину, під впливом якої було укладено оспорюваний договір.

Разом з тим, у позовній заяві не зазначено, які саме умови договору позивач вважає вкрай невигідними. В засіданні апеляційного суду сторона позивача також не пояснила, які умови договору вважає вкрай невигідними.

Висновок суду про явну неспівмірність понесених відповідачкою витрат у зв'язку з хворобою сина позивачки з вартістю їхньої квартири як ознаку укладення спадкового договору на вкрай невигідних умовах, суперечить сутності укладеного між ними правочину.

Дійсно, за змістом положень ст.ст. 1302, 1305 ЦК спадковий договір є оплатним, проте його оплатний характер має певні особливості - на набувача договором може бути покладене зобов'язання щодо здійснення дій немайнового характеру, а майнове задоволення вимог набувача здійснюється не самим відчужувачем, а відбувається автоматично після його смерті.

Згідно з пунктом 7 спадкового договору на відповідачку покладено обов'язки щодо вчинення дій як майнового характеру (надання щомісячної грошової допомоги відчужувачам в розмірі 300 грн. та забезпечення ліками згідно призначень лікарів), так і дій немайнового характеру - допомога у побуті (прибирання квартири, прання та прасування білизни, приготування їжі; в разі смерті відчужувачів їх поховання), еквівалент яких у грошовому виразі визначити неможливо.

В свою чергу пунктом 14 спадкового договору на позивача та її сина як відчужувачів покладено лише один обов'язок - не відчужувати квартиру та не розпоряджатися нею в інший спосіб (не складати заповіт), що відповідає вимогам ст. 1307 ЦК.

При цьому вони зберігають право в повній мірі володіти та користуватися своїм житлом, право власності на квартиру переходить до набувача (відповідачки) у разі виконання ним умов цього договору та після смерті останнього з відчужувачів (пункт 8 договору).

ОСОБА_2 у позовній заяві вказувала, що як людина похилого віку в подальшому вона також потребувала б стороннього догляду, як і син внаслідок хвороби, тому вони погодилися на укладення спадкового договору з ОСОБА_3

Наведене спростовує твердження позивача про те, що якби не вказані тяжкі обставини (хвороба сина), то вона ніколи б не погодилася на укладення цього спадкового договору.

За змістом ст. 15 ЦК України в судовому порядку підлягає захисту лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи.

Позивач не вказала, яке саме її право порушене укладенням оспорюваного спадкового договору.

Припинення будь-якої допомоги з боку відповідачки після укладення спадкового договору, відмова щодо оплати подальшого лікування сина, невиконання нею умови договору щодо його поховання, на що посилалася позивач, не є підставою для визнання угоди недійсною.

В свою чергу за змістом ч. 1 ст. 1308 ЦК спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

З врахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення позову і визнання угоди недійсною.

Відтак оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним спадкового договору, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 січня 2018 року.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції: Босюк В.А. Провадження № 22-ц/792/120/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:39