Справа № 316/1623/17
Провадження № 2/316/100/18
"17" січня 2018 р. м. Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області
у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,
за участю секретаря судового засідання: Рябуха О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,-
ДП НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС» звернулося до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що наказом № 260 від 28.10.2004 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій електричного цеху. На підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 19.04.2017р. був оформлений наказ № 4488-в від 21.04.2017р. про надання залишку чергової щорічної відпустки з 01.05.2017р. по 20.05.2017р. тривалістю 17 (сімнадцять) календарних днів за робочий рік з 28.10.2016р. по 28.10.2017р. Наказом №155-з від 23.05.2017р. про припинення трудового договору ОСОБА_1 був звільнений з ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» за статтею 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням). Оскільки відповідач на дату звільнення одержав щорічну відпустку повної тривалості до закінчення «відпрацьованого» робочого року, то він, згідно з статтею 127 Кодексу законів про працю України, має сплатити на користь позивача 3679,22 грн. заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки в кількості 17 (сімнадцяти) календарних днів, про що зазначено в наказі № 155-з від 23.05.2017р.
В судовому засіданні представник ВП «ЗАЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» за довіреністю ОСОБА_2 викладені у позові обставини підтвердила та підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими конвертами з відповідною відміткою «за не запитом» (а.с. 48, 49), заперечень проти позову або будь-яких клопотань стосовно заявлених вимог до суду не надсилав.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
Згідно Наказу № 260 від 28.10.2004 року ОСОБА_1 прийнято на роботу у ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» на посаді електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій електричного цеху (а.с. 6).
На підставі особистої заяви ОСОБА_1 від 19.04.2017 року був оформлений наказ №4488-в від 21.04.2017 року про надання залишку чергової щорічної відпустки з 01.05.2017 року по 20.05.2017 року тривалістю 17 календарних днів за робочий рік з 28.10.2016 по 28.10.2017 р.р (а.с. 7).
Наказом № 155-з від 23.05.2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням (а.с. 8).
Відповідно до ст.ст. 74, 75 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.
Згідно ст. 22 Закону України «Про відпустки»: У разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відрахування, передбачене частиною першою цієї статті, не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв'язку з: 1) призовом або прийняттям (вступом) на військову службу, направленням на альтернативну (невійськову) службу; 2) переведенням працівника за його згодою на інше підприємство або переходом на виборну посаду у випадках, передбачених законами України; 3) відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, а також відмовою від продовження роботи у зв'язку з істотною зміною умов праці; 4) змінами в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників; 5) виявленням невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, що перешкоджають продовженню даної роботи; 6) нез'явленням на роботу понад чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлено більш тривалий термін збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні; 7) поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 8) направленням на навчання; 9) виходом на пенсію.
Не провадиться відрахування із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки у разі смерті працівника.
Статтею 127 Кодексу законів про працю України також передбачено право власника підприємства проводити відрахування із заробітної плати при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки.
Відрахування із заробітної плати працівника для покриття його заборгованості підприємству за дні відпустки, надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року, провадиться за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.
Згідно з листом Міністерства праці та соціальної політики України від 24.01.2007р. №9/13/133-07 «Щодо виплати грошової компенсації за частину щорічної відпустки», за необхідності відшкодування шкоди з працівника, що звільнився, роботодавець має право звернутися з позовом про відшкодування шкоди до суду.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 22 Закону України «Про відпустки», ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки,- задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Н. О. Вільямовська