Справа №468/173/17-ц 31.01.2018
Справа № 468/173/17-ц
Провадження № 22-ц/784/125/18 Суддя першої інстанції - Янчук С.В.
Категорія 48 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Крамаренко Т.В.,

суддів: Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участю: позивачки - ОСОБА_2 її представника - ОСОБА_3, відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу а апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2017 року, ухваленого в приміщенні того ж суду о 13 годині 1 хвилини по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка дії в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільним сумісним та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка дії в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільним сумісним та визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на перебування у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_9 та проживання однією сім'єю з липня 2008 року по липень 2016 року в с. Мар'ївка, Баштанського району Миколаївської області.

Від подружнього життя народився син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період проживання однією сім'єю, в 2014 році за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер, після смерті якого його батьки - ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка дії в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 прийняли спадщину.

Посилаючись на викладене та на те, що вказана квартира є спільною сумісною власністю, позивачка просила суд, встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_9 з липня 2008 року по липень 2016 року. Визнати квартиру АДРЕСА_4 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_9 та визнати за нею право власності на ? частку вказаної квартири.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2017 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 із ОСОБА_9 з липня 2008 року по липень 2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення в частині відмови позовних вимог, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги.

Частиною 4 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями частин 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюються на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції на момент ухвалення рішення) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 58-59, 61, 212 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Аналогічні норми містяться в статтях 12, 13, 78, 81, 89 ЦПК України в редакції від 3 жовтня 2017 року

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 із ОСОБА_9 з липня 2008 року по липень 2016 року суд виходив з доведеності цих вимог, а відмовляючи у визнанні квартири АДРЕСА_4 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_9 та визнання за позивачкою права власності на ? частку вказаної квартири, суд виходив з необґрунтованості вказаних вимог, оскільки вказана квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_9

Однак, з таким висновком суду погодитися не можливо, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивачка посилалася на наявність належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Так, відповідно до Актів №1,2,3,4, складених 16 січня 2017 року за участю депутатів Мар`ївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, ОСОБА_8 проживала із ОСОБА_9 в с. Мар`ївка Баштанського району Миколаївської області у період з 2008 року до 2010 року в будинку АДРЕСА_5 з 2010 року по 2014 рік у будинку АДРЕСА_6 з 2014 року до 2016 року у квартирі АДРЕСА_2. Також в актах зазначено, що вказана вище квартира придбана за спільні кошти ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.10-13). Про вказані обставини в актах зазначено зі слів сусідів.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області за р. №420 від 19 червня 2015 року, продавець ОСОБА_10 передав, а покупець ОСОБА_9 прийняв квартиру АДРЕСА_3 району Миколаївської області (а.с.7-8).

Право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_9 зареєстровано 19 червня 2015 року (а.с.9).

Пунктом 8 цього договору зазначено, що покупець довів до відома продавця, а продавець прийняв до уваги той факт, що покупець у зареєстрованому шлюбі не перебуває, однією сім'єю без реєстрації шлюбу ні з ким не проживає і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання квартири за цим договором, є його особистою приватною власністю.

Сторони підтверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладання договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

Крім того, перед укладенням нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу ОСОБА_9 надав заяву приватному нотаріусу в якій зазначив, що на момент нотаріального посвідчення договору про купівлю квартири АДРЕСА_7 в зареєстрованому шлюбі я не перебуваю, однією сім'єю без реєстрації шлюбі ні з ким не проживаю і грошові кошти, які витрачаються мною на придбання зазначеного нерухомого майна, є моєю особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на зазначені грошові кошти (чи їх частину), відсутні. Зміст ст.ст. 60-65 СК України мені роз'яснено (а.с.132).

Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Горбенком О.О.

Про наслідки надання вказаної заяви та пунктів договору купівлі-продажу особисто було роз'яснено сторонам договору, про що засвідчив приватний нотаріус Горбенко О.О., допитаний в якості свідка під час розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баштанського районного управління юстиції у Миколаївській області 19 вересня 2013 року Серія НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 розірвано 31 липня 2008 року, актовий запис №87 (а.с.14).

До того ж, згідно свідоцтва про народження, виданого виконкомом Пісківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області 11 серпня 2010 року Серія НОМЕР_2, матір'ю ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_8, батьком - ОСОБА_14.(а.с.15).

Відповідно до заяв Управління соціального захисту населення Баштанської районної державної адміністрації за період з 2013 року по 2016 рік позивачці була нарахована державна допомога на дитину, як одинокій матері.

У вказаних заявах ОСОБА_8 надавала інформацію про те, що у шлюбі не перебувала та з особою, від якої має дитину не проживала (а.с.184-206).

Повідомляючи зазначені вище відомості органи праці та соціального захисту населення, ОСОБА_8 усвідомлювала наслідки подання недостовірних відомостей, про які була попереджена.

В суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що батьком дитини є померлий ОСОБА_9 проте, дитину було зареєстровано на неї з її слів, оскільки останній на той час був відсутній, а також бажала отримувати державну допомогу, як одинока мати, яку отримує по теперішній час. До того ж ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_4 спочатку бажав придбати квартиру на себе, а в подальшому переоформити на неї.

Отже, встановлене свідчить проте, що померлий ОСОБА_9 та позивачка не визнавали факт спільного проживання без реєстрації шлюбу у період з липня 2008 року по липень 2016 року.

Докази на які посилається позивачка щодо спільного проживання не свідчать про існування між нею та ОСОБА_9 усталених відносин, що притаманні подружжю, які тягнуть правові наслідки.

З урахуванням встановленого вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу є недоведеними та задоволенню не підлягають, а відтак і не підлягають задоволенню вимоги щодо визнання квартири АДРЕСА_4 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_9

За таких обставин, колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи порушено норми процесуального права.

Таким чином, рішення суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2017 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка дії в інтересах неповнолітньої - ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільним сумісним та визнання права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст складено 5 лютого 2018 року.