Справа № 161/9491/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Провадження № 22-ц/802/166/18 Категорія: 48 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л.Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2007 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Дане рішення ним не оскаржувалось, аліменти сплачувались добросовісно й по даний час. Вказав, що в період з 2007 року по 2016 рік він перебував у іншому шлюбі з ОСОБА_4, за час якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_4, остання звернулась до суду з метою стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 та, відповідно, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2017 було вирішено стягувати з нього аліменти у розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 16.02.2017 він вступив у шлюб з ОСОБА_6 в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_7, який на даний час перебуває на його утриманні. Оскільки з моменту присудження йому аліментів за рішенням суду від 23.02.2007 року в нього народилося ще двоє синів, які також потребують належного утримання, сплата аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в такому розмірі стала неможливою. Враховуючи, що його заробітна плата в середньому становить близько 8000 грн. на місяць, а також те, що у нього на утриманні перебуває ще двоє синів від інших шлюбів, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються в користь ОСОБА_2 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2007 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що витрати на дитину зростають і що в будь-якому випадку з врахуванням необхідних потреб сина-студента розмір аліментів не може бути меншим ј частки від усіх доходів позивача.

Таким чином, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Відзив в даній справі не подавався.

Справа розглядається в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має реальної можливості сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вищевказана сума аліментів, встановлена оскаржуваним рішенням, що стягується з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає зменшенню до 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 (а.с. 5).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2007 року з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.01.2007 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття (а.с. 9-10).

З метою примусового виконання вищевказаного рішення суду від 23.02.2007 року було видано виконавчий лист № 2-1897/2007 та 09.09.2016 року старшим державним виконавцем Солом'янського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 52191816 про примусове виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 11).

Так відповідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 03.07.2009 року Відділом РАЦС Луцького міського управління юстиції Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 Його батьками вказані: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_4 (а.с. 7).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.08.2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 11.09.2017 року (а.с. 12-13).

16.02.2017 року Луцьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини «Круць» (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 (а.с. 6).

З довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що позивач працює на посаді старшого інспектора-чергового у Департаменті патрульної поліції. За період з червня 2017 року по травень 2018 року йому нарахована середньомісячна заробітна плата, в тому числі у натуральній формі, не враховуючи сплачені ним аліменти, складала 8500 грн. (а.с. 32).

Позивач є здоровим, на обліку у лікарів не перебуває.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанцій урахував, що у зв'язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, та враховуючи факт народження у позивача, з моменту присудження аліментів, двох дітей від інших шлюбів, які також перебуваються на його утриманні, матеріальний стан позивача погіршився, а тому аліменти, що стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), з урахуванням обставин, що існують на даний час, є значно завищеними.

З вказаним погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідач не спростувала наведеного належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також про невідповідність висновків суду обставинам справи.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді