Провадження № 2/127/6501/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,
при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
встановив:
ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що 28 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя у сторін не склалося, і їх шлюб було розірвано згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2015 року по справі № 127/26414/14-ц, яке набуло законної сили 02.02.2015 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_2 , на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 гривень щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 25.02.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду набуло законної сили 08.04.2014 року. В даний час майновий стан позивача змінився, дитина ОСОБА_4 періодично хворіє, а тому аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно не задовольняють усіх потреб дитини. Так, донька періодично хворіє, що підтверджується довідкою КЗ «Вінницького лікувально-діагностичного центру» від 22.11.2017 року. Вважає, що доцільним буде стягнення аліментів з відповідача у частці від заробітку (доходу), для забезпечення потреб дитини і її гармонійного розвитку. Просить змінити спосіб стягнення аліментів, що був визначений згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 березня 2014 року по справі № 127/3558/14-ц та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до дня повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2015року розірвано (а.с.8).

Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2014року стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 грн. щомісячно, які підлягають індексації, починаючи стягнення з 25.02.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2017року №2035 ОСОБА_3 , 2013р.н. зареєстрована та проживає з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Позивач мотивує свої позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини погіршенням здоров`я неповнолітньої доньки, складнощами в її матеріальному утримані, однак, крім копії огляду лікаря, згідно якого встановлено діагноз - «алергічний риніт», жодних доказів, які б це підтверджували, зі сторони ОСОБА_1 не було надано. Згідно даного огляду, алергічний риніт, встановлено як діагноз під питанням та не встановлено як хронічну хворобу, не вказано необхідне лікування, а тому не можливо встановити, які витрати було понесено позивачем, відтак не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.
Крім того, витрати пов`язані з лікуванням визначаються сімейним законодавством як додаткові, а не є підставою для збільшення аліментів.
З викладеного вбачається, що позивачем не надано жодних доказів, які б впливали на розмір аліментів на утримання дитини, а саме матеріальні підтвердження погіршення матеріального становища, стану здоров`я позивача, та доцільності способу зміни стягнення аліментів.
При визначені розміру аліментів суд враховує надані відповідачем виписки фіброгастродуоденоскопією №436 від 13.12.2017 року та від 10.12.2017 року, фіброгастродуоденоскопією № 442 від 03.12.2013 року; довідкою №108 від 27.10.2014 року, відповідач має ряд хвороб.
Крім того, на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою № 5400 від 12.12.2017 року та пенсійними посвідченнями.
Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).
Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на положення ст.ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини та те, що відповідач має на утриманні непрацюючих батьків похилого віку, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2014року, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 /6 частини від усіх видів заробітку (доходу).
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
З огляду на приписи ст. 137 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 300,00 гривень у відшкодування витрат на правову допомогу.
Також, згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 640 гривень.
На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-81,137, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2014року, стягнувши з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1 /6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 24.11.2017року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 640,00 гривень судового збору.
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 300,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне судове рішення складено 22.01.2018року.
Суддя: