ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року м. Суми

Справа №588/1021/18

Номер провадження 22-ц/788/1951/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності :

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Линник О.С. у м.Тростянець Сумської області (повне судове рішення складене 04.09.2018 року)

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягуваних аліментів,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем та від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 19 березня 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 березня 2012 року на утримання сина з відповідача на її користь стягуються аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачу стало відомо, що відповідач офіційно не працює, проте має постійний заробіток, про свої доходи він їй не повідомляє. На даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку зі збільшенням потреб в навчанні, розвитку, лікуванні. Для придбання дитині харчування, одягу, взуття, шкільного приладдя, присуджених судом розміру аліментів на даний час не вистачає. Участі у вихованні дитини та догляді за нею відповідач не приймає. Допомоги у витратах на забезпечення нормального розвитку дитини відповідач не надає. Крім того, дитина перебуває на диспансерному обліку в дитячій консультації з діагнозом F 20.8 та за станом здоров'я потребує постійного вартісного медикаментозного лікування в амбулаторних умовах, отримує соціальну допомогу по інвалідності до 18 років. Ціни на продукти харчування значно зросли, витрати необхідні для виховання та проживання збільшилися. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила збільшити розмір присуджених аліментів рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 березня 2012 року та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 31 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому зазначає, що позивачем не було доведено, що їх спільна дитина потребує постійного дорогого медикаментозного лікування, а також те, що матеріальний стан відповідача покращився і він має постійний заробіток. Також місцевим судом не було взято до уваги виписку з протоколу засідання ЛКК Тростянецької ЦРЛ від 17.08.2018 року про незадовільний стан здоров'я відповідача. Зазначає, що з грудня 2015 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, яка є пенсіонером, яку він повинен матеріально забезпечувати. Коштів на сплату збільшеного розміру аліментів на утримання сина він не має.

Позивачем ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 14 жовтня 2005 року по 19 березня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6,8). Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 05 березня 2012 року стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). 05 березня 2012 року на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с.11).

Відповідно до довідки №04-03/337 від 06 червня 2018 року Тростянецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2, ОСОБА_4 навчається у 4 класі (а.с.12).

Відповідно до довідок КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» від 05 червня 2018 року та 30 серпня 2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на диспансерному обліку в дитячій консультації КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» з діагнозом: F 20.8. Отримує соціальну допомогу по інвалідності до 18 років. За станом здоров'я дитина потребує постійного дороговартісного медикаментозного лікування в амбулаторних умовах (а.с.14, 36).

З виписки з протоколу №127 засідання лікарської контрольної комісії КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня Сумської області» від 17 серпня 2018 року та довідки КЗ «Тростянецька центральна районна лікарня» від 13 вересня 2018 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст.2 ризик ІІІ. Виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, стадія нестійкої ремісії. Хронічна хвороба нирок І ст., стадія нестійкої ремісії. Хронічний двобічний неврит слухових нервів. Туговухість ІІІ ступеню. Хронічний простатит, стадія загострення. За станом здоров'я потребує постійного амбулаторного лікування (а.с.31, 57).

22 грудня 2015 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 (а.с.32).

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 не значиться (а.с.58).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 181 СК України унормовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 3 ст. 183 СК).

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн, з 1 липня - 1944 грн, з 1 грудня - 2027 грн.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Судом першої інстанції встановлено, що у грудні 2015 року ОСОБА_2 уклав повторний шлюб, тобто, його сімейний і матеріальний стан змінився.

З огляду на те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 05 березня 2012 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1, згідно з яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину є меншим, ніж законодавчо встановлений, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Щомісячний розмір 1/4 частка доходу платника аліментів суд визначив з додержанням вимог статті 182 СК України, урахувавши, що батьки мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, у тому числі щодо її матеріального забезпечення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що його стан здоров'я погіршився, а саме йому потрібне постійне амбулаторне лікування, він потребує кошти на це лікування, не є підставою для стягнення з нього лише 300 грн. аліментів на місяць на утримання дитини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що відповідач є особою працездатного віку, незважаючи на наявність у нього ряду захворювань, він, в передбаченому законом порядку, не був визнаний непрацездатним за станом здоров'я. З письмових пояснень самого відповідача вбачається, що він забезпечує своє утримання та утримання своєї сім'ї за рахунок обробки земельної ділянки та ведення особистого селянського господарства.

Разом з тим, суд не досліджує доданий до апеляції письмовий доказ - довідку Тростянецького відділення Охтирського ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області від 14 вересня 2018 року №497 щодо відсутності у відповідача доходів за 1 квартал 2017 року по 2 квартал 2018 року, оскільки ОСОБА_2 не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо допущених судом порушень норм процесуального права, у зв'язку із долученням до матеріалів цивільної справи фото із зображенням відповідача під час роботи на пасіці та продажу меду, які були узяті позивачкою із сторінки відповідача розміщеній у соціальних мережах, про що клопотала позивач у справі, оскільки як вбачається з протоколу судового засідання від 31 серпня 2018 року сам відповідач не заперечував проти задоволення цього клопотання (а.с.41.-42). Крім того, відповідач також у своїх особистих письмових поясненнях стверджував, що за необхідності надавав сину овочі та фрукти вирощені у власному господарстві, а також яйця та мед (а.с.35).

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що відповідач має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належне майнове утримання свого неповнолітнього сина, який має тяжке хронічне захворювання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції; суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 31 серпня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 30 жовтня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик