АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/916/18 Головуючий у 1 інстанції - Васильченко О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Панченка М.М.

суддів Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Подільського районного суду м.Києва від 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів, розірвання договорів та повернення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»(далі - ПАТ КБ «Приват Банк») іё з урахуванням уточнень до позову, просив суд ухвалити рішення, яким захистити його права як споживача, розірвавши депозитні договори укладені сторонами: 1) №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009 року, та стягнути на користь позивача за цим договором 4.187.533,33грн.; 2)№SАMDN 2516 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 09.03.2009 року, та стягнути на користь позивача за цим договором 216.673,71 грн./а.с.1-6,82-83/.

Послався на те, що Банк безпідставно відмовляється повертати кошти за указаними депозитними договорами.

В запереченні на позовну заяву відповідач ПАТ КБ «Приват Банк» стверджував, що позивач не надав оригінали документів на підтвердження договірних відносин між сторонами, та не підтвердив наявність на указаних рахунках коштів, які б належали до виплати позивачу.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 01 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково/а.с.143-147/.

Судовим рішенням ухвалено розірвати депозитний договір укладений сторонами за №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009 року, а також стягнуто з відповідача на користь позивача за цим договором суму вкладу та відсотки у розмірі 4.187.533,33грн., а в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник ПАТ КБ «Приват Банк» Сокуренко Є.С. подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема, судом першої інстанції не доведено, чи укладались договірні відносини між сторонами і чи перебували кошти на спірних депозитних рахунках.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17.03.2009 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено депозитний договір за №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР»), згідно якого позивач, як вкладник, вніс на депозитний гривневий рахунок НОМЕР_1, відкритий у Кримському регіональному упраівлінні ПАТ КБ «Приват Банк», кошти у сумі 1.098.235 грн.49 коп., що підтверджується наданими суду оригіналів депозитного договору та квитанції №147275302 від 17.03.2009 року про внесення коштів, копії яких завірені судом першої інстанції та долучені до матеріалів справи /а.с.7,10/.

Крім того, відповідно до п. 1 Депозитного договору №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР»), зазначено, що на підтвердження внесення коштів на депозит, Банк видав Клієнту електронну ощадну книжку, що дозволяє отримати в банкоматах Приват Банка інформацію про розмір вклада і відсотках до виплати.

На підставі зазначеної договірної умови, Банком видана позивачу електронна ощадна книжка (у вигладі картки) за НОМЕР_2 /а.с.8/.

Указаний договір укладений терміном на один рік, до 17.03.2010 року, під 18% річних /а.с.8/.

Відповідно до п.7 указаного Договору, у випадку, якщо у строк не пізніше дня закінчення терміну вклада Клієнт не заявив Банку про повернення вклада, цей Договір продовжується ще на один рік. Договір продовжується неодноразово без явки Клієнта. При цьому, вирахування нового терміну вклада починається з дня, послідуючого за датою закінчення попереднього строка вклада. При продовженні Договора розрахунок відсотків на кожний новий строк вкладу здійснюється за відсотковою ставкою, яка діє в Банку для депозитних вкладів, що продовжуються, даного найменування і строку на день закінчення попереднього строку вкладу без додаткових угод до даного Договору.

Крім того, як зазначав позивач, 09.09.2009 року між ним та відповідачем укладений депозитний договір №SАMDN 2516 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 09.03.2009 року, на якому, за твердженням позивача, станом на 14.06.2014 року, перебувають кошти у сумі 124.242 грн.41 коп., що підтверджується довідкою Банку за №3068709 від 14.06.2014 року/а.с.17/.

У травні 2014 року позивач не зміг скористатись електронною ощадною книжкою у зв»язку з тим, що його рахунок Банком було заблоковано, після чого він у травні 2014 року звернувся до Банку про виплату йому коштів, що перебувають на указаних депозитних рахунках.

Довідкою Банку за №3068709 від 14.06.2014 року позивачу повідомлено, що на його рахунку, відкритому на підставі договору за №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009року перебувають кошти у сумі 2.629.162грн.22 коп., а на рахунку, відкритому на підставі договору за №SАMDN 2516 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 09.03.2009 року перебувають кошти у сумі 124.242,41 грн. /а.с.17/.

Після повторного звернення до Банку у вересні 2014 року, позивач отримав відповідь від 24.09.2014 року за №20.1.0.0.0/7-20140923/3767, згідно якої Банк його повідомив, що про те, що на даний період призупинено роботу Кримського ГРУ ПАТ КТ «ПриватБанк» та обслуговування клієнтів у зв»язку з невизначеністю статусу Кримського півострова та його правового режиму /а.с.18/.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна соба має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захси прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбачи чи замовити продукцію для собистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника.

А пунктом 19 ст.1 цього Закону передбачено, що продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. А в силу п.17 ст.1 цього Закону, послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих посреб.

Згідно п.1 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг, до яких, зокрема, належить залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач є споживачем банківських послуг ПАТ КБ «Приват Банк», а тому на ці правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно керувався вимогами ст.1058 ЦК України, про те, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад, що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором; частиною 1 ст. 1059 ЦК України про те, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі, а письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту; ст. 1074 ЦК України про те, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Також судом першої інстанції правильно зазначено про те, що оскільки, стороною укладених договорів банківського вкладу є ПАТ КБ «Приват Банк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсним договором має виконувати саме відповідач, як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків.

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано положення нормативних документів НБУ, зокрема, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ від 01 червня 2011 року №174, які роз'яснюють, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Також судом першої інстанції враховано норми, що регулюють зобов'язальні правовідносини та наслідки невиконання зобов'язань - ст.ст. 526, 530, 610, 629 ЦК України.

Встановивши, що відповідачем порушено право позивача на повернення грошового вкладу з нарахованими процентами у загальному розмірі 4.187.533,33грн. за №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009 року, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги про стягнення депозитного вкладу заявлено у відповідності з чиним законодавством, та є такими, що підлягають до задоволення.

Таким чином, задовольняючи частково позов, та стягуючи з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 4.187.533,33грн. за депозитним договором №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009 року, суд першої інстанції виходив із повно та всебічно досліджених обставин справи та обгрунтовано керувався вище викладеними нормативними актами.

При цьому, привильність нарахованої суми, належної до виплати скаржником в апеляційній скарзі не спросотвано.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про розірвання зазначеного депозитного договору №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1.

Так, в силу ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

При цьому, суд вважає, що не виконання договору Банком порушило співвідношення майнових, інтересів сторін і позбавило позивача, як заінтересовану сторону того, на що він розраховував при укладенні договору, а тому мають місце підстави для розірвання спірного депозитного договору.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі відносно того, що позивачем не було доведено жодним належним доказом факт внесення коштів на рахунок, відкритий на підставі договору №SАMDN 1562 (вклад «Депозит VІР») від 17.03.2009 року, та наявності коштів на депозитних рахунках на час звернення до суду з позовом спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову щодо розірвання договору за №SАMDN 2516 (вклад «Пенсійний накопичувальний») від 09.03.2009 року, та стягнення за цим договором коштів у сумі 124.242,41 грн. в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 141, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Подільського районного суду м.Києва від 01 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2018 року.

Головуючий

Судді