Справа № 462/6823/18
УХВАЛА

30 жовтня 2018 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Румілова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 29 жовтня 2018 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти в розмірі 16300грн., проценти за користування коштами у розмірі 13635,65грн., завдані збитки у розмірі 16548 грн., моральну шкоду у розмірі 117400грн. та судові витрати. При цьому послалась на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 1 березня 2017 року, якою відповідач була визнана винною за ч.1 ст.190 КК України та звільнена від покарання у звязку із закінченням строків давності. Позивач по справі визнана потерпілою. Також послалась на Постанову Верховного суду України від 19 червня 2018 року якою зазначений вирок був скасований, а ОСОБА_2 звільнена від кримінальної відповідальності.

Також позивач надала заяву про забезпечення позову, в якій зазначила, що відповідач по справі ОСОБА_2 має на праві власності автомобіль і будинок за адресою Садівничий кооператив «Дружба-3» у м. Львові, вул. Низова,18, та враховуючи, що відповідачка має можливість розпорядитись майном, що ускладнить виконання рішення суду, просить накласти арешт на все майно, яке наявне у відповідачки ОСОБА_2

Відповідно до ст.150 ЦПК України видами забезпечення позову є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (крім випадків, передбачених ч.4 ст.151 ЦПК ). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважає, що суду не надано доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову накладення арешту на будинок та автомобіль відсутня обґрунтованість такого припущення.

Крім того, суд також враховує, що позивачем визначена вимога про накладання арешту на все майно, не зазначено на яке саме майно слід накласти арешт, не визначена вартість такого майна, не надані відомості, що підтверджують реєстрацію права власності майна за відповідачем, а відсутність таких відомостей унеможливлює виконання забезпечення позову, визначення співвідношення обсягу позовних вимог до вартості майна.

Керуючись ст.ст. 149, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.М.Румілова