Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1003/17
Провадження № 2/480/111/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Терентьєва Г. В.

при секретарі Куртась К. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами розташований по вул. Козацькій, 5 в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області та земельні ділянки загальною площею 5,11 га, що розташовані в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, та належали померлій ОСОБА_2. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що після смерті його матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного майна. При зверненні із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на успадковуване ним нерухоме майно. Крім того, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 745677 зазначено відразу три земельні ділянки, що є неприпустимим. В зв'язку з цим, йому було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача надав до суду письмову заяву про підтримання позову, з клопотанням розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як встановлено судом мати позивача ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла своєму синові - ОСОБА_1.

19 жовтня 2016 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 248555, виданим Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 жовтня 2016 року.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку № 5 по вул. Козацькій в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області та земельних ділянок загальною площею 5,11 га, розташованих в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

Позивач своєчасно звернувся до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте, державний нотаріус відмовився видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, посилаючись на відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які би підтверджували право власності померлої ОСОБА_2 на житловий будинок та земельні ділянки. Окрім того, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 745677 зазначено відразу три земельні ділянки, що є неприпустимим.

Позивач не зміг надати нотаріусу договір купівлі-продажу від 24 грудня 2010 року та Державний акт на право приватної власності на землю у звязку з втратою оригіналів цих документів. Через вищезазначені причини, нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду для вирішення цього питання.

Таким чином, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно було втрачено, а Державний акт на право приватної власності на землю містить помилки, позивач не може реалізувати своє право та прийняти спадщину, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 745677, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 03 квітня 2006 року, земельні ділянки загальною площею 5,11 га, що розташовані в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, належали ОСОБА_2.

Відповідно до наданої до суду копії договору купівлі-продажу від 24 грудня 2010 року житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташований по вул. Козацькій, 5 в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області належав ОСОБА_2.

Той факт, що ОСОБА_2 була матір'ю позивача підтверджується свідоцтвом про його народження.

Після смерті матері, окрім позивача, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Таким чином, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно було втрачено, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право та оформити спадщину, а тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до довідки Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 17 травня 2017 року позивач на день смерті матері був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем.

Отже, відповідно до приписів ст. 1270 Цивільного кодексу України позивач вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги наявні докази і приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами розташований по вулиці Козацькій, 5 в селі Степове Миколаївського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки загальною площею 5,11 га, що розташовані в межах території Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, та належали померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 745677, виданого Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 03 квітня 2006 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя ОСОБА_3