Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/3929/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/778/1045/18 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

Суддів: Крилової О.В.

Трофимової Д.А.

розглянувши апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року у справі за позовом Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_3, про стягнення суми надміру виплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2017 року Шевченківського об'єднане управління ПФУ м. Запоріжжя звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплаченої пенсії.

В обґрунтування позову зазначено, що на обліку у Шевченківському об'єднаному УПФУ м. Запоріжжя перебуває ОСОБА_3, який отримує пенсію за віком в розмірі 2 170 грн. 48 коп., відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, у пенсійній справі відповідача програмним забезпеченням було невірно проведено розрахунок страхового стажу, у результаті чого утворилася переплата у сумі 1 293 грн. 27 коп.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя надмірно отриману пенсію в сумі 1 293 грн. 27 коп.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 26 грудня 2017 року, справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Оскільки, в силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду, у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26 грудня 2017 року (а.с. 35), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України ,особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 15 січня 2018 року для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу Шевченківського об'єднане управління ПФУ м. Запоріжжя.

Однак, в строк до 15 січня 2018 року на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу позивача, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту зловживань з боку відповідача, її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних, а також доказів того, що Управління ПФУК при призначення пенсії ОСОБА_3 було допущено саме арифметичну помилку.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI.

Відповідно до розпорядження № 191399від 20.04.2017 року ОСОБА_3 отримує пенсію за віком в розмірі 2 170 грн. 48 коп.

Статтею 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", встановлено механізм утримання надміру виплачених сум пенсій, зокрема, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи з положень п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добровільності виплати таких грошових сум юридичною особою, відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того правовою позицією Верховного Суду України від 02.07. 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Неправильне застосування позивачем норм матеріального права при призначенні і нарахуванні ОСОБА_3 пенсії за віком, не є рахунковою помилкою в розумінні ст. 1215 ЦК України, яка надає право витребування у останньої переплати пенсійних виплат.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 22.01. 2014 року (справа № 6-151цс13), згідно з якою, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України (в редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не було надано суду переконливих доказів того, що виплата відповідачу коштів відбулася внаслідок рахункової помилки, або недобросовісного набуття їх відповідачем, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя.

За таких обставин суд дійшов до вірного висновку, що грошові кошти, набуті відповідачем, є пенсією, виплата якої проведена позивачем за відсутності недобросовісності з боку відповідача, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підтверджується матеріалами справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року в у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 19.01.2018 року.

Головуючий:

Судді: