Єдиний унікальний номер 235/6684/17 Номер провадження 22-ц/775/220/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

розглянувши у приміщенні суду у м. Бахмут Донецької області в письмовому провадженні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року у справі № 235/6684/17 про повернення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів громадянського стану (суддя першої інстанції Хмельова Світлана Миколаївна), -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті на території проведення антитерористичної операції.

В заяві посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Комсомольське Старобешівського району Донецької області, тобто в населеному пункті, який розташований на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, помер його брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про смерть від 25 вересня 2017 року № 302 та свідоцтвом про смерть від 02 жовтня 2017 року серії НОМЕР_1, що видані незаконними органами, які діють на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Посилаючись на неможливість здійснити реєстрацію смерті в органах державної влади України та отримати відповідне свідоцтво, з метою реєстрації факту смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану України просив встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Комсомольське Старобешівського району Донецької області (а.с. 2-3).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті повернуто для подання до належного суду.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вона подається до суду за місцем проживання фізичної особи. Заявник проживає в Калінінському районі м. Донецька за адресою: АДРЕСА_1, а тому зазначена справа не підсудна Красноармійському міськрайонному суду Донецької області. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність судових справ, які підсудні Калінінському районному суду міста Донецька, розташованому у районі проведення антитерористичної операції, визначена Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області (а.с. 6).

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 посилається на незаконність ухвали суду.

Зазначає, що розділ ЦПК України про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не визначає повноважень судді, визначає повноваження суду, що не є тотожнім.

Суддя неправильно визначила його право на звернення до конкретного суду та обґрунтувала це не указом, а розпорядженням особи, якої фактично не існує.

Знаючи про факт проведення АТО, суддя відмовилася розглядати заяву, виходячи тільки з особистих міркувань, без урахування форс-мажорних обставин.

Просить ухвалу судді визнати незаконною та витребувати в якості компенсації п'ять місячних посадових винагород; звільнити з посади суддю ОСОБА_3 а справу передати до антикорупційної прокуратури; визнати право апелянта на звернення саме до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 16).

Копія апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 разом з ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі зазначеною заявником в заяві заінтересованою особою - Покровським районним відділом державної реєстрації актів громадянського стану отримана 04 січня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 30). Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не наданий.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Тобто, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряються на час його ухвалення.

З матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 14 грудня 2017 року звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення в порядку окремого провадження факту смерті (а.с. 2-3). Оскаржувана ним ухвала суду була постановлена судом також 14 грудня 2017 року, тобто до набрання чинності редакцією Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року.

Заявник просив встановити факт смерті його брата ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у місті Комсомольське Старобешівського району Донецької області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" населені пункти Старобешівського району Донецької області належать до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України на час звернення заявника до суду були встановлені ст. 2571 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII).

Відповідно до частини першої ст. 2571 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тобто, підсудність такої заяви ст. 2571 ЦПК України конкретно не визначає.

За загальними правилами, передбаченими частиною 1 ст. 257 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), для розгляду заяв фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, в тому числі факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, така заява подається до суду за місцем проживання цієї фізичної особи.

В заяві про встановлення факту смерті заявником зазначено, що він проживає у АДРЕСА_2, тобто в Калінінському районі м. Донецька (а.с. 2-3). Така ж адреса заявником зазначена і в апеляційній скарзі. Тобто, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті підсудна Калінінському районному суду м. Донецька.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Донецьк належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З метою забезпечення доступу громадян та юридичних осіб до суду 12.08.2014 року був прийнятий Закон України № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", який визначає заходи правового реагування в районі проведення антитерористичної операції.

Особливості визначення територіальної підсудності в районі проведення антитерористичної операції визначені статтею 1 цього Закону, згідно якої у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечено розгляд, зокрема, цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, - місцевими загальними судами, що визначаються головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (в редакції, яка діяла станом на час постановлення оскаржуваної ухвали 14.12.2017 року).

На виконання частини 1 статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ" визначена територіальна підсудність цивільних справ, підсудних Калінінському районному суду м. Донецька, розташованому у районі проведення антитерористичної операції, Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд послався при визначенні підсудності не на Указ, а на розпорядження особи, яка фактично не існує, є необґрунтованими.

По-перше, особливості визначення територіальної підсудності в районі проведення антитерористичної операції визначені Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції". Указ Президента України з цього питання відсутній і воно не входить до його компетенції.

По-друге, станом на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (14 грудня 2017 року) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розпорядженням голови якого була змінена територіальна підсудність, існував.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє у межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

З дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ припиняє свою діяльність та ліквідується у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов'язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Верховний Суд почав роботу 15 грудня 2017 року.

Згідно частини 1 ст. 317 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2147-VIII, яка набула чинності з 15.12.2017 року) заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, тобто відповідно до ст. 316 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) також за місцем проживання заявника.

Законом України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII внесені зміни до ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", які набули чинності з 15 грудня 2017 року, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали, згідно яких у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, здійснюється Головою Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив, що з заявою про встановлення факту смерті заявник має звернутися до конкретного суду, є необґрунтованими. Відповідно до абзацу 1 частини 1 ст. 2571 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України може бути подана до будь-якого суду за межами такої території незалежно від місця проживання заявника. Водночас за змістом абзацу 2 частини 1 цієї статті заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України може бути подана до суду за межами такої території, але за місцем проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Оскільки територіальна підсудність справи за заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначена Законом, Апеляційний суд Донецької області не має повноважень визнавати за заявником право на його звернення з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України саме до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 не підсудна Красноармійському міськрайонному суду Донецької області.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), яка діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала постановлена суддею, а не судом, не грунтуються на законі. Відповідно до ст. 115 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), яка діяла на час постановлення оскаржуваного судового рішення, питання щодо повернення заяви заявнику для подання до належного суду належить саме до компетенції судді, а не суду. Крім того, відповідно до частини 1 ст. 18 ЦПК України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), яка діяла на час постановлення оскаржуваного судового рішення, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду.

Стосовно вимог ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про стягнення в якості компенсації за постановлення незаконної ухвали на його користь п'яти місячних посадових винагород, про звільнення судді ОСОБА_3., яка постановила оскаржувану ухвалу, з посади та передачі справи до антикорупційної прокуратури, апеляційний суд зазначає:

Відповідно до частини 6 ст. 367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) всуді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статей 24, 351, 352, 367 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Рішення місцевого суду щодо стягнення в якості компенсації за постановлення незаконної ухвали на користь заявника ОСОБА_1 п'яти місячних посадових винагород, щодо звільнення судді ОСОБА_3. з посади та передачі справи до антикорупційної прокуратури, в матеріалах справи відсутнє, такі вимоги по цій справі заявником до суду першої інстанції не заявлялися та судом першої інстанції не розглядалися, відповідно - підстави для їх вирішення апеляційним судом відсутні.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення заяви для подання до належного суду з додержанням норм матеріального і процесуального права, які діяли на час постановлення оскаржуваної ухвали, підстав для скасування ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги не має, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду про повернення заяви - без змін.

Відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Оскільки місцем проживання заявника ОСОБА_1 є місто Донецьк, про ухвалення судового рішення за наслідками розгляду його апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 слід повідомити шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року у справі № 235/6684/17 про повернення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів громадянського стану, залишити без змін.

ОСОБА_1повідомити про ухвалення цієї постанови шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2018 року.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Т.М. Космачевська

Ю.М. Мальований