Справа № 2-5759/11
Номер провадження 6/404/320/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому подання старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Лінецької Людмили Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - без вилучення паспортного документ, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавць Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Лінецька Людмила Сергіївна звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 2-5759, виданий 25.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 4456 грн. та моральної шкоди в сумі 35 000 грн., та з виконання виконавчого листа № 2-5759 від 25.05.2012 року, виданий Кіровський районний суд м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 11000 грн., з виконання виконавчого листа № 2-5759 від 25.05.2012 року, виданий Кіровський районний суд м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 35000 грн.

В обгрунтування подання зазначено, що на виконанні Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження 51106313 з виконання виконавчого листа № 2-5759, виданий 25.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 4456 грн. та моральної шкоди в сумі 35 000 грн., а всього 39 456 грн. та виконавче провадження № 51151657 з виконання виконавчого листа № 2-5759 від 25.05.2012 року, виданий Кіровський районний суд м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 11000 грн. та виконавче провадження № 51151520 з виконання виконавчого листа № 2-5759 від 25.05.2012 року, виданий Кіровський районний суд м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 35000 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавцем 16.05.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити (адреса вказана у запиті, дата номер запиту) майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 11.10.2018 року на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Стягувачем зазначено, що ОСОБА_1 часто подорожує закордон, для здійснення підприємницької діяльності , яка не зареєстрована. Для виконання рішення, просить вжити заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Боржник офіційно не працює, дохід не декларує.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться дане виконавче провадження.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавцем 16.05.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити (адреса вказана у запиті, дата номер запиту) майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 11.10.2018 року на адресу боржника надсилались виклики (копії додаються) щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Стягувачем зазначено, що ОСОБА_1 часто подорожує за кордон для здійснення підприємницької діяльності , яка не зареєстрована. Для виконання рішення, просить вжити заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Боржник офіційно не працює, дохід не декларує.

Відповідно до п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно зіст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Розглядаючи дане подання та надаючи оцінку наданим заявником доказам, суд виходить з того, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за поданням державного виконавця при виконанні судових рішень та рішень інших органів, у порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, особа яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне в порядку ч. 3 ст. 12 ЦПК України субєктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним , вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, тяжкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, - тобто він має змогу виконання зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В обґрунтування необхідності встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України заявник посилається на те, що судове рішення боржником не виконане та останній ухиляється від його виконання.

З такою позицією суд не погоджується, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а заявником не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання, покладених на нього (боржника) судовим рішенням обов`язків.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в зв`язку з ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття державним виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчих дій.

Крім того, для застосування вказаного обмеження необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння виконанню зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню, покладених на боржника судовим рішенням , зобовязань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Факт невиконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, для застосування вказаного заходу державному виконавцю необхідно довести наявністьумисних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення. Зазначений захід, про який йдеться у поданні за тих доказів, що надає заявник є порушенням права особи щодо вільного вибору місця проживання, вільного залишення території України, наданого Конституцією України(ст. 33).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні подання , оскільки воно не мотивовано та належними доказами не підтверджено.

Більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника від виконання зобовязання, при цьому заявником не доведено, яким чином застосовування до ОСОБА_1 за виконавчим провадженням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить в подальшому належне виконання боржником за виконавчим провадженням зобовязань за рішенням суду, на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у зв`язку з його недоведеністю та безпідставністю.

Згідно матеріалів цивільної справи №2-5759/11 , судом встановлено, що відповідно до отриманої інформації від бувшої дружини ОСОБА_1 за тел. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на даний час перебувають за межами України, а саме в Російській Федерації.

На підставі ст. 33 Конституції України, ч. 3 ст. 269, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Лінецької Людмили Сергіївни ( 25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова буд. 32/29, код ЄДРПОУ-34977781) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з для проголошення ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова