Постанова

Іменем України

16 січня 2018 року

м. Київ

справа № 212/9466/15-ц

провадження № 61-169 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь 0. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

представники відповідача: Колесніченко Інна Володимирівна, Шатунов Андрій Олександрович, Майтак Ігор Валерійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Зіміна М. В. від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Грищенко Н. М., Барильської А. П., Братіщевої Л. А., від 4 серпня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат») про стягнення вихідної допомоги, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

Позовна заява мотивована тим, що він з 4 листопада 1996 року до 8 червня 2015 року працював на різних посадах на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». Має трудовий стаж 18 років 6 місяців за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36. 8 червня 2015 року його звільнено з підприємства за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. При звільненні згідно з колективним договором йому було нараховано одноразову виплату при виході на пенсію у розмірі двомісячної середньої заробітної плати, однак він не згоден з розміром обчисленої виплати. Вважав, що для розрахунку одноразової виплати необхідно було взяти його заробітну плату за грудень 2014 року та січень 2015 року.

Ураховуючи викладене,ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь недоплату одноразової виплати у розмірі 4 717 грн 58 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 695 грн 60 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2016 рокуу задоволенні позову ОСОБА_4відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не розроблено окремого порядку нарахування середньої заробітної плати при одноразовій виплаті, передбаченій колективним договором, тому при обчисленні середнього заробітку для нарахування ОСОБА_4 одноразової виплати слід керуватись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, оскільки останні п'ять місяців перед звільненням позивач не працював.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2016 року апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_5, відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що підприємством правильно обчислено розмір середнього заробітку та одноразової виплати з урахуванням умов колективного договору у розмірі двохмісячної середньої заробітної плати віповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, оскільки позивач не мав заробітку протягом п'яти місяців, що передували звільненню, у зв'язку з чим розмір середнього заробітку визначено виходячи з тарифної ставки.

17 серпня 2016 року ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди застосували Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, який не застосовується для розрахунку одноразової виплати при виході на пенсію, оскільки у колективному договорі не зазначено умови та порядок її нарахування. При цьому нарахування одноразової виплати при виході на пенсію за тарифною ставкою суперечить положенням статей 13, 113 КЗпП України.

24 жовтня 2016 року ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначило, що судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Крім того, будь-яка заборгованість у підприємства щодо виплати заробітної плати, у тому числі одноразової виплати при виході на пенсію, у регістрах бухгалтерського обліку підприємства не значиться та відсутня у тому числі перед ОСОБА_4

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до положень частини третьої статті 13 КЗпП України колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

У частинах першій та другій статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод.

Згідно з пунктом 25.12 колективного договору на 2011-2012 роки ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», який діяв на час звільнення ОСОБА_4 з підприємства, працівнику при виході на пенсію за віком виплачується одноразова виплата у розмірі, що залежить від стажу роботи у комбінаті, а саме: середньомісячної заробітної плати при стажі від 7,5 до 15 років, двомісячної середньої заробітної при стажі від 15 до 20 років, тримісячної середньої заробітної плати при стажі від 20 і більше років.

Судом установлено, що ОСОБА_4 з 4 листопада 1996 року працював на різних посадах у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат».

З 31 січня 2015 року до 20 березня 2015 року та з 21 квітня 2015 року до 4 червня 2015 року ОСОБА_4 був тимчасово непрацездатний.

З 20 березня 2015 року до 22 квітня 2015 року ОСОБА_4 перебував у щорічній основній відпустці.

Наказом ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 8 червня 2015 року № 631-к ОСОБА_4 звільнено у зв'язку з виходом на пенсію, з виплатою одноразової виплати у розмірі двомісячної середньої заробітної плати при стажі роботі в системі комбінату 18 років відповідно до умов колективного договору ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на 2011-2012 роки.

Згідно з табелем обліку робочого часу та довідки видів оплати та утримань ОСОБА_4 у період з 31 січня 2015 року до 8 червня 2015 року не мав відпрацьованого часу на підприємстві.

З довідки ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 27 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 у квітні 2015 року з 147 годин за графіком відпрацював 0 годин, у травні 2015 року з 126 годин за графіком відпрацював 0 годин, середньогодинна заробітна плата становить 38 грн 55 коп., середньомісячна заробітна плата - 5 262 грн 08 коп.

15 червня 2015 року платіжним дорученням № 8348 ОСОБА_4 сплачено 10 226 грн 64 коп., до якої включено виплату при звільненні 8 861 грн 63 коп.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

У абзацах 2, 3 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 у період з лютого 2015 року до травня 2015 року не працював, то суди правильно обчислили середньомісячний заробіток, виходячи з тарифної ставки, що відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 212 - 214, 315 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясували обставини справи та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Згідно з статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк