Головуючий суду 1 інстанції - Шевченко М.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 415/7147/17
Провадження № 22ц/782/928/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Дронської І.О.

суддів: Карташова А.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Данько Л.С.,

розглянувши в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 14 листопада 2017року, постановлену суддею Шевченко М.О. 14.11.2017 року, дата складення повного тексту ухвали- 14.11.2017 року

у цивільній справі № 415/7147/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги у зв'язку із порушенням законодавства про працю та середнього заробітку за час затримки розрахунку

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду, що оскаржується, позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги у зв'язку із порушенням законодавства про працю та середнього заробітку за час затримки розрахунку - в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати повернута позивачеві на підставі ч. 3 ст. 118, п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України ( в редакціїї, що діяла до 15.12.2017року), із роз'ясненням про те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду за доводами апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 3 ч. 1 ЦПК України, в редакції, що діяла на час постановлення ухвали, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Постановляючи ухвалу від 14 листопада 2017 року суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості з заробітної плати в порядку позовного провадження та не надав суду доказів того, що йому було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати чи такий наказ було скасовано, позовна заява в частині вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати у сумі 342,01 грн. підлягає поверненню позивачу.

Колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції, адже до нього він дійшов поспішно, без належного дотримання норм процесуального права та матеріального права.

Дійсно, відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, позовна заява про стягнення заробітної плати може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або у разі скасування судового наказу судом.

Також, відповідно до п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України, в редакції, що діяла до 15.12.2017 року, позовна заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 119 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (п. 1 ч. 1 ст.96 ЦПК України).

Суд першої інстанції не звернув уваги на доводи позовної заяви ОСОБА_2 про те, що наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по заробітній платі містить інформацію, отриману позивачем з єдиного можливого для нього джерела - даних трудової книжки та розрахункових листів за попередні періоди, що надавалися відповідачем. Роботодавцем у порушення вимог трудового законодавства позивачу не було нараховано заробітну плату за березень 2017 року.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що заробітна плата, яку позивач просив стягнути з відповідача, у встановленому законом порядку була нарахована ОСОБА_2 і є належні та допустимі докази такого нарахування.

Відповідачем не підтверджена наявність заборгованості по заробітній платі, довідка про наявність такої заборгованості позивачу не надана, тобто існує спір про право, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Неможливість видачі судового наказу у разі наявності спору про право, передбачена ст. 100 ЦПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017 року.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України в редакції 15.12.2017 року особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав неподання ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, є неправильним, таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства та порушує право позивача на судовий захист.

За таких обставин підстави вважати, що позовна заява в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає поверненню позивачеві у суду першої інстанції були відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на інформацію відповідача ТОВ «ДТЕК Свердловськантрацит» на апеляційну скаргу ОСОБА_2 «про зловживання позивачем своїми правами», оскільки, як зазначає відповідач, аналогічна справа з тими самими вимогами до того самого відповідача, за позовною заявою ОСОБА_2 вже розглядається Лисичанським міським судом Луганської області.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведених підстав ухвала суду від 14 листопада 2017року про повернення позовної заяви в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п .6. ч. 1 ст. 374, п. 4. ч. 1 ст. 379, ст. ст. 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 14 листопада 2017 року у цивільній справі № 415/7147/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості з заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги у зв'язку із порушенням законодавства про працю та середнього заробітку за час затримки розрахунку про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з заробітної плати скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена 31 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: