ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/1194/17

Головуючий у першій інстанції Тіслюк І.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/186/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання Поклад Д.В.

Позивач ОСОБА_2

Відповідач - Височанська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання недійсним рішення 21 сесії 5-го скликання Височанської сільської ради від 12.02.2009 року про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства,

місце ухвалення судового рішення м. Борзна Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення 20 серпня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 21 Цивільного кодексу України, ст.ст. 116, 152, 155 Земельного кодексу України, просив визнати недійсним та скасувати рішення 21 сесії 5-го скликання Височанської сільської ради від 12.02.2009 року про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що на праві користування йому належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, на якій знаходиться жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, побудований у 1960 році його батьками.

Як зазначає ОСОБА_2, на підставі його, позивача, заяви рішенням другої сесії сьомого скликання Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 16.12.2015 року надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_2 на підставі зазначеного рішення сільської ради звернувся до ФОП ОСОБА_5 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі і на місцевості. При виготовленні технічної документації для приватизації земельної ділянки, було встановлено, що фактична її площа становить не 0,25 га, а 0,2382 га у звязку з перебуванням частини земельної ділянки позивача, а саме 0,0118 га, у власності його сусіда - ОСОБА_4

Позивач вказує, що власником земельної ділянки ОСОБА_4 став у 2009 році на підставі рішення 21 сесії пятого скликання Височанської сільської ради від 12.02.2009 року та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 11.12.2009 року, частина якої розміром 0,0118 га, належить йому, ОСОБА_2

Як стверджує позивач, при виготовленні ОСОБА_4 технічної документації на земельну ділянку, з ним, як суміжним землекористувачем, розташування межі не погоджувалось.

У звязку з зазначеним порушенням він, ОСОБА_2, зіткнувся з проблемою в оформленні технічної документації на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, оскільки частина земельної ділянки відображається такою, що належить сусіду ОСОБА_4

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що розмір земельної ділянки площею 0,25 га, яку апелянт має намір приватизувати, відповідає фактичним межам та площі відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1, в якому зазначено роки побудови житлового будинку та наведено план присадибної ділянки.

Апелянт вважає, що частина земельної ділянки площею 0,0118 га, яка передана у власність ОСОБА_4, приватизована останнім з порушенням норм земельного законодавства та порушує його, ОСОБА_2, права на приватизацію землі.

Апелянт посилається, що усупереч положенням п.п. 2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, межі земельної ділянки ОСОБА_4 не були встановлені на місцевості (в натурі) та не погоджені з ним, як із суміжним землекористувачем.

Як зазначає апелянт, суд першої інстанції не звернув уваги на наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про допущені порушення при виготовленні Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4, а саме відсутність погодження меж із суміжним землекористувачем та факт проходження межі земельної ділянки ОСОБА_4 через належну йому на праві власності господарську будівлю (сарай).

ОСОБА_2 наголошує, що відповідач Височанська сільська рада Борзнянського району Чернігівської області визнала його позовні вимоги, але суд першої інстанції на це не звернув уваги.

Відзиви на апеляційну скаргу учасниками розгляду справи не подавались.

Учасники судового розгляду в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи належним чином сповіщені, що документально підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та наданими заявами про розгляд справи у їх відсутність. Зважаючи, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційний суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників справи.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіряючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 на праві користування належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

На зазначеній земельній ділянці знаходиться жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який побудований у 1960 році, що підтверджується технічним паспортом (а.с. 21-23).

Рішенням другої сесії сьомого скликання Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 16.12.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на приватизацію вказаної вище земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_5 для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі і на місцевості для передачі її у власність із земель комунальної власності.

При виготовленні технічної документації із землеустрою на вказану земельну ділянку було зясовано, що фактична площа земельної ділянки позивача становить не 0,25 га, а 0,2382 га, у звязку з тим, що частина земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача, а саме 0,0118 га, визначена такою, що передана у власність сусідові позивача - ОСОБА_4

ОСОБА_4 земельна ділянка належить на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 11 грудня 2009 року.

Зазначені обставини в апеляційному суді ніким не спростовані.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що зіткнувся з проблемою в оформленні технічної документації на приватизацію земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, оскільки частина належної йому, позивачеві, земельної ділянки відображається такою, що належить сусіду ОСОБА_4

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на положення ч. 1 ст. 21 ЦК України, ст. 116 ЗК України, виходив з того, що позивачем не були надані обєктивні та належні докази незаконності рішення 21 сесії 5-го скликання Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 12.02.2009 року про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. Також судом зазначено, що залучення співвідповідача у справі здійснюється відповідно до ст. 197 ЦПК України під час проведення підготовчого судового засідання, проте представником позивача клопотання до залучення у справі співвідповідача було заявлено після пояснень сторін у судовому засіданні.

Проте, з таким висновком оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не погоджується, з огляду на таке.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що у цій конкретній справі наявні спірні правовідносини стосовно землекористування між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем Височанською сільською радою та власником сусідньої земельної ділянки ОСОБА_4

Як встановлено апеляційним судом, зазначений спір безпосередньо стосується і може вплинути на права та інтереси сусіда ОСОБА_2 ОСОБА_4, який, за твердженням позивача, отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, до складу якої увійшла частина земельної ділянки 0,0118 га, що перебуває у користуванні ОСОБА_2

Дослідивши обставини справи та наявні у справі докази, апеляційний суд приходить до переконання, що правильне вирішення даної справи неможливе без залучення до справи у якості співвідповідача ОСОБА_4

За правилами частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; роз»яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Проте, зазначені вимоги процесуального закону не були дотримані, питання щодо складу учасників судового процесу та залучення до справи у якості співвідповідача ОСОБА_4 судом своєчасно не з»ясовувалось і не було вирішено, що унеможливило правильне вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавлення права володіння земельною ділянкою.

Способами захисту порушених прав, поряд з іншими, є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосування інших способів, передбачених законом.

Судом першої інстанції не надана оцінка підставам позову, не визначений дійсний характер правовідносин, склад їх учасників; не встановлено, чи дійсно порушені земельні права позивача ОСОБА_2 внаслідок передачі частини належної йому земельної ділянки у власність ОСОБА_4 та чи можливо поновити права позивача у заявлений ним спосіб.

Відтак, апеляційний суд не може визнати достовірно доведеним і безсумнівним факт безпідставності позовних вимог ОСОБА_2

Сукупність досліджених обставин справи та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що рішення суду першої інстанції, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення Височанської сільської ради Борзнянського району від 12 лютого 2009 року про передачу земельної ділянки ОСОБА_4, безпосередньо стосується законних прав та обовязків суміжного землекористувача ОСОБА_4, який не був залучений до участі у справі.

Зазначені обставини, які мають значення при вирішенні цієї справи, не були зясовані і не досліджувались судом першої інстанції, що призвело до помилкового вирішення справи.

Посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на положення ч. 1 п. 4 ст. 197 ЦПК України як на підставу для відмови в задоволенні клопотання про залучення співвідповідача після дачі пояснень сторонами апеляційним судом визнаються необґрунтованими, оскільки ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 грудня 2017 року справа призначена до судового розгляду. Підготовче судове засідання згідно записів технічної фіксації судового засідання не здійснювалось (а.с.27).

Зважаючи, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2018 року - скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Височанської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання недійсним рішення 21 сесії 5-го скликання Височанської сільської ради від 12.02.2009 року про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: