Справа №487/3687/17 23.01.2018
Провадження №22-ц/784/214/18
Категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Прокопчук Л.М.,

при секретарі судового засідання - Яценко Л.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

представника відповідача - Черненка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року, вступна та резолютивна частини якого проголошені головуючим суддею Біцюком А.В. цього ж дня у приміщенні цього ж суду о 14 год.01 хв. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до садівницького (виноградарського) товариства «Сільгосптехніка» про встановлення факту перебування в членах товариства,

В С Т А Н О В И Л А

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Садівницького (виноградарського) товариства «Сільгосптехніка» (далі - СВТ «Сільгосптехніка») про встановлення факту перебування в членах товариства.

В обґрунтування позову позивач зазначала про те, що її чоловіку ОСОБА_5 належав садівничий будинок та господарський блок на садовій ділянці №25 розміром 500 кв.м. у СВТ «Сільгосптехніка» (попередня назва СВТ «Заріччя»), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.

07 жовтня 2014 року вона як дружина померлого звернулась до відповідача із заявою про переоформлення на неї прав відносно майна, прав користування земельною ділянкою під майном та про прийняття її у члени товариства. Однак, всупереч вимогам Статуту СТ голова товариства Черненко О.І., прийнявши заяву від неї заяву, жодним чином на неї не відреагував.

Крім того, зазначила, що за життя, її чоловік ОСОБА_5 у січні 2014 року подав заяву відповідачу, якою просив прийняти позивачку замість нього у члени СТ, однак відповідачем було проігноровано вказану заяву також.

Посилаючись на те, що згідно Статуту садівницького товариства, у випадку смерті члена товариства або вибуття його з членів садівничого товариства за станом здоров'я чи з інших причин, що заважають виконанню вимог статуту, зберігається перевага на вступ у товариство одному із спадкоємців або членів сім'ї, вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують її права, а відтак позивач просила задовольнити її вимоги та встановити факт її членства у даному товаристві.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено судом без належного аналізу наданих доказів, в порушення норм матеріального права, просила про його скасування та ухвалення нового про задоволення її вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, представника відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, пунктом «б» Рішення №649 виконкому Миколаївської обласної Ради депутатів трудящих від 12 вересня 1966 року «Про відведення земельних ділянок для державних, громадських та інших потреб» Миколаївському обласному об'єднанню «Сільгосптехніка» для закладки колективних садів і виноградників робітників і службовців обласного об'єднання «Сільгосптехніка» філіалу ЦНДІТС і відділу «23 ДСПІ «Союзпроектверф» виділено 4,8 гектара землі не покритої лісом із земель Варварівського лісництва Миколаївського лісгоспзагу у Миколаївському районі з виключенням із державного лісового фонду на умовах викладених у висновку обласного управління лісового господарства і лісозаготівель.

Садівницьке (виноградарське) товариство «Сільгосптехніка» є громадською організацією, яку зареєстровано як юридичну особу 24 січня 1966 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Місцезнаходженням є м. Миколаїв, Сади-1( а.с.43-44).

Садівницьке (виноградарське) товариство «Сільгосптехніка» створене добровільно об'єднаними громадянами, які мають земельні ділянки розташовані на території сільської ради, виділені у постійне користування садівничому товариству з метою задоволення загальних інтересів у вирощуванні фруктів, ягід та овочів, виконанні робіт з покращення добробуту та інших робіт, а також обробці землі та агротехнічному обслуговуванні, що підтверджується п.1.1 розділу 1 Статуту СВТ.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 13 березня 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а.с.14).

ОСОБА_5 відповідно до рішення садового товариства, яке оформлено протоколом правління від 11 серпня 1995 року, був членом СВТ «Заріччя» та мав у користуванні садову ділянку №25 площею 29х25 на якій знаходиться: будинок кам'яний з верандою та 2 кімнатами, підвалом, мансардою, господарчим блоком - туалетом, сараєм, басейном, баком для води та майно СВТ, ємністю 25 куб.м. для води, дерева фруктові, кущі винограду, що підтверджується актом від 06 серпня 1995 року( а.с.8,9).

Як вбачається із відомості про склад СВТ «Сільгосптехніка» ОСОБА_5 входив до складу цього товариства, сплачував членські внески ( а.с.60- 63)ю

06 січня 2014 року ОСОБА_5 направив голові СТ «Сільгосптехніка» Черненку О. І. заяву, в якій просив у зв'язку із віком та хворобою виключити його із членів СТ «Сільгосптехніка» та включити замість нього його дружину ОСОБА_2

Крім того, 06 січня 2014 року ОСОБА_2 направила голові СТ «Сільгосптехніка» Черненку О. І. заяву, в якій просила прийняти її в члени СТ «Сільгосптехніка» замість її чоловіка ОСОБА_5 (ділянка №25).

Вказані заяви отримані Черненком О.І.17 лютого 2014 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак розглянуті у встановленому законом та статутом товариства порядку не були ( а.с.11-13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер ( а.с.7).

Після його смерті 07 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_2 направила голові СТ «Сільгосптехніка» заяву, в якій просила прийняти її у члени СВТ «Сільгосптехніка» у зв'язку зі смертю 09 квтіня 2014 року її чоловіка ОСОБА_5 та переоформити на неї належну йому в СВТ «Сільгосптехніка» земельну ділянку №25 ( а.с.10).

Вказана заява отримана головою товариства 14 жовтня 2014 року особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але знову ж таки розглянута у встановленому законом та статутом товариства порядку не була ( а.с.11).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначала, що вона позбавлена можливості стати фактичним власником належного спадкодавцеві майна, хоча ним користується та просила встановити факт перебування її в членах даного товариства.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - встановлення факту її членства в СВТ "Сільгосптехніка", є неналежним, так як не передбачений ні законом, ні договором (Статутом).

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України ( вказана норма ЦПК України та наступні в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7)припинення правовідношення;8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цей перелік не є вичерпним і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом.

Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та вказаної Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричинених цим порушенням.

Згідно ст. 11 Закону України «Про кооперацію», вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього, якщо додаткові вимоги щодо змісту статуту не встановлені ЦК України або іншим законом.

Частиною 4 статті 21 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується.

Статутом СВТ «Сільгосптехніка» передбачено, що прийом громадян у члени товариства проводиться за письмовою заявою вступаючого правлінням товариства та документу підтверджуючого право його власності на садовий будинок або земельну ділянку. Рішення про прийом у члени товариства приймається правлінням і набуває сили після затвердження його загальними зборами (зборами уповноважених) членів товариства. Правління садівничого товариства видає протягом місяця від дня прийому у членство кожному садоводу членську книжку, в яку вносяться дані про площу виділеної ділянки, розмір внесків та інші відомості.

У випадку смерті члена садівничого товариства або вибуття його з членів садівничого товариства за станом здоров'я чи з інших причин, що заважають виконанню вимог статуту, зберігається перевага на вступ у товариство одному із спадкоємців або членів сім'ї (п.п. 3.2,4.4,4.14).

Отже, і законом, і статутом товариства передбачено порядок набуття членства у даному товаристві.

За такого, судом вірно встановлено, що обраний позивачем захист порушеного права - встановлення факту перебування в членах садового товариства - не є належним способом захисту цивільних прав та інтересів визначеним у ст. 16 ЦК України, оскільки даний факт не призведе до захисту чи відновлення права позивача та не замінить рішення загальних зборів даного товариства, яке приймається у визначеному законом порядку з даного питання.

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом щодо оскарження бездіяльності відповідача стосовно того, що протягом тривалого часу її заява про прийняття в члени СВТ не розглядається.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що вирішення її спору у такий спосіб не матиме перспективи є надуманими, оскільки нею не враховано, що рішення суду є обов'язковим до виконання як фізичними, так і юридичними особами і діючим законодавством передбачено відповідальність за його невиконання.

Більш того, з врахуванням обставин даної справи та вимог закону, саме в такий спосіб можливо вирішити питання щодо перебування її в членах даного СВТ.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, перевіривши доводи сторін у справі, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про встановлення факту перебування ОСОБА_2 у членах садового товариства.

При встановленні фактичних обставин справи судом першої інстанцій не було порушено норм процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Твердження ОСОБА_2 про неможливість набуття статусу члена товариства у зв'язку з неприязними стосунками з головою товариства Черненком О.І., є безпідставними, оскільки не впливають на правильність висновків суду про відсутність підстав для задоволення її позову.

Інші докази та обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2017 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Прокопчук

_____________________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 24 січня 2018 року.