ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/227/18 Справа № 200/7269/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2014 року ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» звернулося до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вище зазначеним позовом посилаючись на те, що 03 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6812172, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 287,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами 13,49% річних та кінцевим терміном повернення до 03 вересня 2015 року, однак відповідач умов кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 05 травня 2014 року утворилась заборгованість.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №6830803, за умовами якого останній зобов'язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

На підставі вищезазначеного просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року позов ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки - задоволено (т.1 а.с.152-157).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» заборгованість за кредитним договором № 6812172 від 03 вересня 2008 року в сумі 13 159,82 доларів США, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 12 079,85 доларів США, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 1079,97 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» пеню за порушення строків виконання зобов»язань за кредитним договором № 6812172 від 03 вересня 2008 року в сумі 4 292,66 грн.; штраф за порушення обов»язків, передбачених пп.4.3.2.-4.3.6. кредитного договору, в сумі 5 217,17 грн.; штраф за порушення обов»язків щодо поновлення дії договору страхування в сумі 21 004 грн., а всього 30 513,83 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (т.1 а.с.175-178).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судом 1 інстанції встановлено, що 03 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6812172, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 287,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитними коштами 13,49% річних та кінцевим терміном повернення до 03 вересня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №6830803, за умовами якого останній зобов'язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідачі умов кредитного договору не виконують, у зв'язку з чим станом на 05 травня 2014 року утворилась заборгованість, розмір якої наведено в розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконують, у звязку із чим з останніх на користь банку підлягають солідарному стягненню заборгованість за кредитом і процентами, та пеня за порушення строків виконання зобов»язань за кредитним договором, штраф за порушення обов»язків, штраф за порушення обов»язків щодо поновлення дії договору страхування у зазначеному позивачем розмірі.

Вказані висновки суду не відповідають нормам матеріального права та зроблені з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, неналежне виконання (стаття 610 ЦК України).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов»язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.( ст. 13 ЦПК України).

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України.).

Частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів.

Для зясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору та з урахуванням характеру спору, за наявності протилежних доводів сторін, необхідні спеціальні знання у галузі економічних відносин, у звязку із чим була призначена і проведена судова економічна експертиза, за результатом якої складено Висновок Експерта № 4394/4395-16 від 12 липня 2018 року.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.(ч.2 ст.102 ЦПК).

Пункт 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України передбачає, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з»ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно вказаного висновку, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідає розрахунковим документам щодо розміру дійсної заборгованості за кредитним договором, а меморіальні ордери не є оригіналами розрахункових документів та не містять обов'язкові реквізити (т.2 а.с.40-70).

Доказів про те, що Висновок Експерта № 4394/4395-16 від 12 липня 2018 року є необґрунтованим, або суперечить матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, сторони суду не надали.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не спростував доводи апеляційної скарги, та не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду позивача з даним позовом та обґрунтованість і відповідність нарахованої заборгованості умовам договору, її розмір, складові частини та період за який вона нарахована.

За таких обставин, переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позову, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідачів та оригіналів розрахункових документів, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 910, 19 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 910, 19 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: