Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/440/18
Справа № 279/4855/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Прокопчук І.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/4855/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 16.11.2011 року між ними було укладено договір про отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 900,00 грн. зі сплатою 30,00 відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своїх обовязків не виконує, станом на 08.11.2017 року має заборгованість в сумі 17522,17 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 784,78 грн., по відсотках за користування кредитом в сумі 12626,81 грн., пені та комісії в сумі 2800 грн., штрафів в сумі 1310,58 грн.. Позивач просить стягнути на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано.

Дослідивши письмові докази, проаналізувавши їх в сукупності, врахувавши правові висновки Верховного Суду України в аналогічних спорах, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

16.11.2011 року сторонами було укладено договір про отримання кредиту в сумі 900,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно проведеного позивачем розрахунку відповідач станом на 08.11.2017 року має заборгованість в сумі 17522,17 грн..

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит на сплатити проценти.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконував прийняті на себе зобовязання відповідно до укладеного з позивачем договору, порушував його умови, що є підставою для стягнення з винної особи заборгованості.

В той же час, проаналізувавши проведений позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, суд дійшов висновку про те, що він не відповідає умовам укладеного договору: по-перше, відсоткова ставка неодноразово змінювалась в бік її збільшення (з 30,0% до 43,2%), по друге, проценти нараховувались не лише на заборгованість за тілом кредиту, а одночасно нараховувались проценти на весь розмір простроченої заборгованості з урахуванням вже нарахованих відсотків.

Так, відповідно до підписаних відповідачем заяви про отримання кредиту, довідки про умови кредитування була встановлена базова відсоткова ставка в 30% на рік. Умов щодо зміни обумовленої сторонами відсоткової ставки підписані відповідачем вищевказані документи не містять.

Посилання позивача на положення Умов та правил надання банківських послуг є безпідставним, оскільки ним не представлено доказів того, що такі Умови узгоджувались з відповідачем та ним підписувались.

Крім того, відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч.4), У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч.6).

Подані позивачем докази не містять будь-яких даних про узгодження з відповідачем зміни процентної ставки або повідомлення відповідача про таку зміну.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач в односторонньому порядку без погодження з відповідачем та його повідомлення змінював процентну ставку в бік її збільшення, що є недопустимим та не відповідає умовам укладеного договору, тому розмір заборгованості за процентами судом розраховують відповідно до погоджених з відповідачем умов щодо розміру процентної ставки 30% на рік, відповідно 2,5% на місяць, на суму залишку.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість виникла 26.03.2014 року, період заборгованості становить 3 роки 8 місяців.

Враховуючи період заборгованості по кредитному договору (44 місяці), розмір встановлених позивачем відсотків за використання кредитними коштами місяць (30% :12 місяців = 2,5%), розмір процентів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача становить 863,26 грн. (тіло кредиту784,78 грн : 100% х 2,5% х 44 місяці прострочення сплати).

Розмір нарахованої позивачем заборгованості підлягає зменшенню також на суму нарахованих позивачем штрафів, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за одне і те ж порушення договірних зобовязань є подвійною відповідальністю.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правові висновки ВСУ у справі №6-2003цс15).

Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови, то правильність та правомірність визначення інших зобовязань за ним судом не оцінюється.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (25,4 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265,282 ЦПК України, ст.549,628,638,1054,1055,1056-1 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором від 16.11.2011 року станом на 08.11.2017 року в сумі 4448 (чотири тисячі чотириста сорок вісім) гривень 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 406 (чотириста шість) гривень 40 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місце знаходження: вул.Набережна Перемоги,50 м.Дніпро, .

Відповідач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Суддя Волкова Н.Я.

копія згідно оригіналу