Справа № 574/599/18
Провадження №2/574/318/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що вони є співвласниками квартири, розташованої в м. Буринь, по вулиці Трудова,1. Відповідач ОСОБА_6 також був власником 1/5 частки вказаної квартири і був у ній зареєстрований, згодом він продав вказану частку ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 22.12.2015 року і виїхав проживати в інше місце і до теперішнього часу в їх квартирі не мешкає. За вказаних обставин просили визнати, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки не проживає в ній більше одного року.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали, пояснивши, що відповідач після продажу своєї частки квартири у 2015 році виїхав проживати до Москви, приїхати не має можливості, через зазначені обставини вони не можуть оформити субсидію.

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не явилися, позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, надіславши до суду письмові заяви.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнав повністю, просив справу розглянути без його участі, про що надіслав до суду заяву.

Вислухавши пояснення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_6 на праві власності по 1/5 частці за кожним належала чотирикімнатна квартира №9, розташована про вулиці Трудова, буд.1, що вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 13.05.1995 року (а.с.11).

Відповідно до договору купівлі- продажу від 22.12.2015 року ОСОБА_6 продав свою частку ОСОБА_3, що підтверджується відповідним договором та витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.12-14). Однак після продажу своєї частки ОСОБА_6 не знявся з реєстрації місця проживання у даній квартирі, хоча не проживає там з 2015 року так, як виїхав проживати за межі України, що підтверджується довідкою Буринської міської ради про реєстрацію місця проживання, довідкою депутата Буринської міської ради, телеграмою та заявою відповідача ОСОБА_6 (а.с.15-16).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст.391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 72 ЖК УРСР особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.10 своєї постанови від 02.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Виходячи з положень ст.41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку змінив своє місце проживання, виїхавши за кордон і більш ніж один рік не проживає у спірній квартирі.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставинах, суд, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 200, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.16,321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72 ЖК УРСР, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Усунути перешкоди ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у користуванні квартирою №9, розташованою за адресою Сумська область, м.Буринь, вул.Трудова, буд.1 шляхом визнання ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 30.10.2018 року.