Провадження №22-ц/772/194/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач :Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 рокуСправа № 126/593/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

судді-доповідача Берегового О.Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року ухвалене в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Бершадського районного суду Вінницької області Губка В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_4 звернувся з позовом до Бершадського районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення зборів власників майнових паїв колишнього ТОВ "Агрофірма "Баланівська" с. Баланівка Бершадського району Вінницької області від 25 липня 2015 року.

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначив неправдиві відомості, які порочать честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, а саме: проведення даних зборів є незаконним та шахрайським, а самопроголошеного голову профспілки професійним шахраєм з досвідом. Крім того, у заяві зазначено, що ОСОБА_3 є неадекватною, неврівноваженою, непоміркованою, хворою людиною та свідомо і системно порушує законодавство.

Таким чином, ОСОБА_4 у принизливій, непристойній формі поширив стосовно позивача певному колу осіб завідомо недостовірну інформацію що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3

Поширення вказаної інформації відбулося шляхом її внесення в текст позовної заяви до ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення зборів власників майнових паїв колишнього ТОВ "Агрофірма "Баланівська" с. Баланівка Бершадського району Вінницької області від 25 липня 2015 року, виготовленої і підписаної відповідачем. Зазначену заяву ОСОБА_4 було подано через канцелярію Бершадського районного суду Вінницької області та оголошено 26 серпня 2016 року та 28 вересня 2016 року під ча судового засідання у справі в присутності працівників суду. Також її зміст та, відповідно, і недостовірна інформація відносно позивача стала відомою працівникам канцелярії суду.

Зважаючи на викладене просив визнати недостовірною інформацію, зазначену ОСОБА_4, у позовній заяві від 08 лютого 2016 року до ОСОБА_3 про визнання недійсними рішення зборів власників майнових паїв колишнього ТОВ «Агрофірма «Баланівська» с. Баланівка, Бершадського району, Вінницької області від 25 липня 2015 року, а саме "проведення даних зборів є незаконними та шахрайськими, а самопроголошеного толову професійним шахраєм з досвідом. Громадянин ОСОБА_3 є неадекватною, неврівноваженою, непоміркованою, хворою людиною та свідомо і систематично порушує законодавство". Крім того, просив зобов'язати ОСОБА_4 спростувати недостовірні відомості про ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з"ясування обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до голови спілки співвласників майнових паїв колишнього ТОВ "Агрофірма" Баланівська" про визнання недійсним рішення зборів власників майнових паїв колишнього ТОВ "Агрофірма "Баланівська", в якому просив визнати недійсними збори власників майнових паїв колишнього ТОВ "Агрофірма" Баланівська" с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, що відбулися 25 липня 2015, протокол та рішення прийнятті на зборах власників майнових паїв.

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначив, що вважає проведення даних зборів незаконним та шахрайським, а самопроголошеного голову професійним шахраєм з досвідом. Крім того, він зазначив, що ОСОБА_3 є неадекватною, неврівноваженою, непоміркованою та хворою людиною, яка свідомо та систематично порушує законодавство.

Судове засідання по даній справі призначалося на 26 серпня 2016 та 28 вересня 2016 року, однак позивач ОСОБА_4 та відповідач двічі будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися, причини неявки до суду не повідомили, заяв про проведення судового засідання без їхньої участі суду не надали, у зв'язку з чим ухвалою суду від 28 вересня 2016 року даний позов було залишено без розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позову у даній справі суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 поданої до Бершадського районного суду 08 лютого 2016 року в сукупності з аналізом пояснень відповідача у даній справі випливає, що вказані ним відомості є його особистою думкою та висловлені за його особистим переконанням без підтвердження доказами, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Стаття 32 Конституції України гарантує судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім?ї.

Згідно із ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповдіно до ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Стаття 34 Конституції України кожному гарантує також і право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, за змістом ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Ураховуючи наведене, відповідач при подачі позовної заяви реалізував надане йому Конституцією України та законами України право на звернення до суду за захистом своїх прав, які він вважав порушеними діями позивача, а тому висновок суду першої інстанції про те, що викладене в позовній заяві не є поширенням недостовірної інформації є обґрунтованим.

Крім того, відповідач діяв не з метою поширення недостовірної інформації, а реалізовував свої процесуальні права, а відтак твердження ОСОБА_4 в позовній заяві від 08 лютого 2016 рокує оціночними судженнями.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та до не згоди з висновком суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення її без задоволення, а рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 січня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: