АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/1078/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Семенова Олександра Анатолійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору та зобов'язання за договором припиненими та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила припинити зобов'язання між сторонами договору та припинити договір кредиту у зв'язку із спливом строку договору, встановити, що зобов'язання між сторонами Договору кредиту № 825/2-40/1/-090 фактично припинені 22 вересня 2009 року, а саме Договір кредиту № 825/2-40/1/7-090, укладений між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 30 серпня 2007 року, припинився 22 вересня 2009 року у зв'язку із спливом строку договору.

Посилається на те, що 30 серпня 2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» ( на момент укладання договору - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк») укладено Договір кредиту № 825/2-40/1/7-090. За умовами кредитного договору банком їй було надано на поточні потреби грошові кошти в іноземній валюті в сумі 52 000,00 доларів США, із сплатою за користування кредитом в розмірі 12,75% річних, кінцевий термін погашення - 10 серпня 2014 року.

У зв'язку із тим, що останній платіж в рахунок погашення кредитних зобов'язань перед банком нею було здійснено 27 липня 2009 року, виникла заборгованість по кредитному договору.

Пунктом 4.5 договору кредиту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Оскільки ОСОБА_2 обов'язки за умовами Договору кредиту не виконувались з 27 липня 2009 року, відповідно до пунктів 4.5 та 7.5 договору кредиту, строк користування кредитом сплив через 60 календарних днів з моменту останнього виконання позичальником умов договору.

01 листопада 2010 року банком до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків подано позов до ОСОБА_2 та поручителя за договором кредиту ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 825/2-40/1/7-090 від 30 серпня 2007 року в сумі 396 823,70 грн., а саме - залишок неповернутих кредитних коштів 37 762,94 доларів США, нараховані проценти в сумі 5 900,39 доларів США, штраф в розмірі 4 680,00 доларів США, пеня в розмірі 14 379,62 гривні.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 лютого 2011 року позов банку задоволено в повному обсязі, та стягнуто з солідарних боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 396 823,70 грн. заборгованості, 4 368,24 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору.

Позивач вважає, що 22 вересня 2009 року сплив не тільки строк користування кредитом, а також сплив строк дії самого договору кредиту, тобто, договір кредиту припинився у зв'язку зі спливом строку, у зв'язку з чим припинились зобов'язання сторін, що існували протягом дії договору кредиту.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із зустрічними позовними вимогами щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №852/2-40/1/7-090 від 30.08.2007 року в сумі 807 154 гривень 88 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 12 107 гривень 32 копійки.

Посилається на те, що 30 серпня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладеного договір кредиту № 852/2-40/1/7-090 на поточні потреби, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 52 000,00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, визначеному у графіку погашення суми основної заборгованості та кінцевим терміном погашення 10.08.2014 року.

Відповідно до п. 1.3.2 Договору кредиту в день укладання цього договору укладається договір поруки з ОСОБА_3

Згідно з умовами кредитного договору (п.п.3.3.5-3.3.10), ОСОБА_2 взяла на себе обов'язки сплатити процентів за використання кредиту та повернути у повному обсязі кредит з нарахованими відсотками та можливими штрафними санкціями у визначений термін.

Під час дії кредитного договору відповідач не належним чином виконувала свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що спричинило утворення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору та зобов'язання за договором припиненими - задоволено.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Визнано договір кредиту № 825/2-40/1/7-090, укладений 30 серпня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 та зобов'язання за ним припиненими 22.09.2009 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Семенов Олександр Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 807 154,88 грн., стягнути судовий збір у сумі 12 107,32 грн. та відмовити у задоволенні вимог позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору та зобов'язання за договором припиненими.

Зазначає, що встановлений пунктом 4.5 кредитного договору термін надання кредиту не являється строком кредитного договору у розумінні ч.1 ст.631 ЦК України та 252 ЦК України, а тому право ПАТ «Укрсоцбанк» на отримання суми боргу за відсотками та пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасне повернення процентів не обмежується 60 днями фактичного часу використання кредиту до моменту закінчення строку використання кредиту. Таким чином, на думку скаржника ПАТ «Укрсоцбанк» правомірно здійснив розрахунок суми заборгованості за кредитом та процентами за фактичний час користування кредитом. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропущення ПАТ «Укрсоцбанк» строку позовної давності, оскільки строк виконання грошового зобов'язання - повернення коштів та сплати обумовлених кредитним договором платежів встановлено до 10.08.2014 року, а перебіг позовної давності в даному спорі починається на наступний день з дати, з якою пов'язано сплив строку повного виконання зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що Банком пропущено строк позовної давності на звернення до суду. Крім того, Банк вже звертався до Третейського суду при Асоціації українських банків із позовом про стягнення заборгованості по кредиту. А також розрахунок заборгованості оформлений неналежним чином.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила припинити зобов'язання між сторонами договору та припинити договір кредиту у зв'язку із спливом строку договору, встановити, що зобов'язання між сторонами Договору кредиту № 825/2-40/1/-090 фактично припинені 22 вересня 2009 року, а саме Договір кредиту № 825/2-40/1/7-090, укладений між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 30 серпня 2007 року, припинився 22 вересня 2009 року у зв'язку із спливом строку договору.

Посилається на те, що 30 серпня 2007 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» (на момент укладання договору - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк») укладено Договір кредиту № 825/2-40/1/7-090. За умовами кредитного договору банком їй було надано на поточні потреби грошові кошти в іноземній валюті в сумі 52 000,00 доларів США.

Відповідно до п.1.1 Договору кредиту було вказано сплату за користування кредитом в розмірі 12,75% річних, встановлено порядок погашення суми основної заборгованості, а також вказано кінцевий термін погашення - 10 серпня 2014 року.

У зв'язку із тим, що останній платіж в рахунок погашення кредитних зобов'язань перед банком нею було здійснено 27 липня 2009 року, виникла заборгованість по кредитному договору.

Пунктом 7.5 Договору кредиту визначено, що у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції.

Пунктом 4.5 договору кредиту зазначається, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пункт 3.3.7 договору визначає обов'язок позичальника сплачувати проценти за використання кредитом в порядку, визначеному п.п. 2.4, 2.5 цього договору, а пункт 3.3.8. договору - обов'язок позичальника своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 цього договору.

Оскільки, ОСОБА_2 обов'язки, передбачені пунктами 3.3.7 та 3.3.8 Договору кредиту не виконувались з 27 липня 2009 року, відповідно до пунктів 4.5 та 7.5 договору кредиту, строк користування кредитом сплив через 60 календарних днів з моменту останнього виконання позичальником умов договору.

01 листопада 2010 року банком до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків подано позов до ОСОБА_2 та поручителя за договором кредиту ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 825/2-40/1/7-090 від 30 серпня 2007 року в сумі 396 823,70 грн., а саме - залишок неповернутих кредитних коштів 37 762,94 доларів США, нараховані проценти в сумі 5 900,39 доларів США, штраф в розмірі 4 680,00 доларів США, пеня в розмірі 14 379,62 гривні.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 лютого 2011 року позов банку задоволено в повному обсязі, та стягнуто з солідарних боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 396 823,70 грн. заборгованості, 4 368,24 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору.

За позицією позивача, оскільки взаємні права та обов'язки у банку та позичальника припинилися 22 вересня 2009 року, сплив не тільки строк користування кредитом, а також сплив строк дії самого договору кредиту, фактично припинилась дія кредитного договору, а разом з ним - зобов'язання сторін.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся із зустрічними позовними вимогами щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №852/2-40/1/7-090 від 30.08.2007 року в сумі 807 154 гривень 88 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 12 107 гривень 32 копійки.

Посилається на те, що 30 серпня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладеного договір кредиту № 852/2-40/1/7-090 на поточні потреби.

Відповідно до п.1.1 Договору кредиту, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 52 000,00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, визначеному у графіку погашення суми основної заборгованості та кінцевим терміном погашення 10.08.2014 року.

Відповідно до п. 1.3.2 Договору кредиту в день укладання цього договору укладається договір поруки з ОСОБА_3

Згідно п.п.3.3.5-3.3.10 кредитного договору, ОСОБА_2 взяла на себе обов'язки сплатити проценти за використання кредиту та повернути у повному обсязі кредит з нарахованими відсотками та можливими штрафними санкціями у визначений термін.

Під час дії кредитного договору відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що спричинило утворення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та про відмову в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ Укрсоцбанк» ( на момент укладання договору - Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк») укладено Договір кредиту №825/2-40/1/7-090.

Відповідно до п. 1.1 договору кредиту, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 52 000, 00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, визначеному у графі погашення суми основної заборгованості та кінцевим терміном погашення 10.08.2014 року.

Пунктом 7.5 договору кредиту №825/2-40/1/7-090 від 30 серпня 2007 зазначено, що у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3, 4.4., 4.5, 5.4 цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції.

Згідно пункту 4.5 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договором протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Останній платіж ОСОБА_2 в погашення суми заборгованості по кредиту здійснено 23 липня 2009 року.

Оскільки ОСОБА_2 не належним чином виконувала умови договору щодо сплати кредиту та процентів, відповідно до умов п. 3.3.7, 3.3.8, 4.5, 7.5 договору строк користування кредитом сплив через 60 календарних днів з моменту невиконання нею своїх обов'язків, а 23 вересня 2009 у банку виникло право вимоги та почався перебіг позовної даності щодо погашення суми заборгованості за кредитом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що 22 вересня 2009 року припинився строк кредитування та взаємні права і обов'язки сторін договору

Зустрічну позовну заяву до суду банком пред'явлено 02 листопада 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, а тому з урахуванням положення ч. ст.267 ЦПК України суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ Укрсоцбанк» укладено Договір кредиту №825/2-40/1/7-090, за умовами якого Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 52 000, 00 доларів США, зі сплатою 12,75 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості, визначеному у графі погашення суми основної заборгованості та кінцевим терміном погашення 10.08.2014 року.

Пунктом 7.5 договору кредиту №825/2-40/1/7-090 від 30 серпня 2007 зазначено, що у разі настання обставин, визначених п.п. 3.2.3, 4.4., 4.5, 5.4 цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції.

Згідно пункту 4.5 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договором протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно статей 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, від 07 грудня 2016 у справі № 6-719цс16, які розглядались відносно ПАТ «Укрсоцбанк» з аналогічних умов кредитного договору.

Судом встановлено, щоостанній платіж ОСОБА_2 в погашення суми заборгованості по кредиту здійснено 23 липня 2009 року.

Таким чином, враховуючивищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що 22 вересня 2009 року припинився строк кредитування, та взаємні права і обов'язки сторін договору (нові нарахування процентів та інших платежів не можуть виникати у зв'язку із припиненим строку договору, а за невиконання обов'язку сплати кредиту позичальник більше не несе відповідальність, передбаченої договором кредиту).

Банком визнано факт, що 23 липня 2009 року позичальник припинила виконувати умови договору щодо сплати кредиту та процентів належним чином, а тому враховуючи, що пунктами 4.5., 7.5. договору стронами встановлено порядок зміни строку дії договору у разі настання певних обставин, зокрема, невиконання позичальником умов договору щодо погашення кредиту та процентів по кредиту, суд дійшов обґрунтованого висновку, що строк кредитування сплив через 60 календарних днів.

Відповідно до рішень Верховного Суду України у справі №6-1174цс16 від 02 листопада 2016 року, у справі № 6-900цс16 від 16 листопада 2016 року та у справі № 6-719цс16 від 07 грудня 2016 року, з моменту спливу строку користування кредитом внаслідок пункту 4.5. кредитного договору, всі наступні платежі, визначені графіком погашення заборгованості за кредитом, не мають правового значення та відповідно, не підлягають нарахуванню та сплаті.

Розрахунок процентів, пені та інших платежів у строк по 12.04.2016 року суперечить умовам кредитного договору, нормам чинного законодавства та правовій позиції Верховного Суду України у справах, аналогічних даній справі.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, строк позовної давності по даному кредиту спливає 23 вересня 2012 року, через 3 роки з моменту початку його перебігу відповідно до умов кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, зустрічну позовну заяву до суду банком пред'явлено 02 листопада 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що за умовами договору кредиту від 30 серпня 2007 року кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту визначено 10 серпня 2014 року, а тому строк позовної давності не сплив, у зв'язку з тим, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до пункту 4.5 договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договором протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, роз'яснено, оскільки строк виконання основного зобов'язання на підставі частини 2 статті 1050 ЦК України було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності.

Після зміни сторонами строку виконання зобов'язання до 22 вересня 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після 22 вересня 2009 року не підлягають виконанню.

Судом вірно встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 23 липня 2009 року, а тому відповідно до пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом сплив через 60 днів, тобто 22 вересня 2009 року.

За умовами ст.257 ЦК України строк позовної давності сплив через 3 роки - 22 вересня 2012 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 03.11.2016 року.

Отже, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

Згідно ч.1 ст.530 ЦПК України якщо у зобов'язаннівстановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України зобов'язанняприпиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договоромабо законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Це означає, що фактично договір є чинним впродовж строку, визначеного договором, а в момент спливу такого строку його дія припиняється.

При цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 651 ЦК України).

Із спливом строку дії договору зобов'язання сторін, як то визначено умовами самого договору, припиняються у зв'язку із тим, що спливає строк користування кредитом.

Оскільки відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у постановах у справі №6-1174цс16 від 02 листопада 2016 року, у справі № 6-900цс16 від 16 листопада 2016 року та у справі № 6-719цс16 від 07 грудня 2016 року всі наступні платежі, визначені графіком, не мають правового значення та не підлягають виконанню, взаємні права та обов'язки у Банку та позичальника припинились 22 вересня 2009 року, фактично припинилась дія кредитного договору, а разом з ним і зобов'язання сторін.

Враховуючи вищевикладене, 22 вересня 2009 року припинився не лише строк кредитування, а й взаємні права та обов'язки сторін договору (нові нарахування процентів та інших платежів не можуть виникати у зв'язку із припиненням строку договору, а за невиконання обов'язку сплати кредиту позичальник більше не несе відповідальності, передбаченої договором кредиту).

З урахуванням вимог ст. ст.530, 598, 631 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з припиненням зобов'язань припинилась також і дія кредитного договору.

Крім того, Банком було використано право на захист своїх інтересів - 01 листопада 2010 року Банк звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків із позовом про стягнення заборгованості по кредиту.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 28 лютого 2011 року стягнуто заборгованість по тілу кредиту, процентам, штрафам, іншим платежам у строк до 01 листопада 2010 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Семенова ОлександраАнатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 22 січня 2018 року.

Головуючий Судді