Постанова

Іменем України

30 січня 2018 року

м. Київ

справа № 363/1226/16-ц

провадження № 61-642 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - державне підприємство «Сервісно-видавничий центр»,

представник позивача - Карманова О. М.,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу державного підприємства «Сервісно-видавничий центр», на рішення апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів:

Журби С. О., Данілова О. М., Суханової Є. М., від 10 листопада 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року державне підприємство «Сервісно-видавничий центр» (далі - ДП «Сервісно-видавничий центр») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення надмірно виплаченої заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що за результатами проведеного Державною фіскальною службою України позапланового фінансового аудиту було виявлено зайве нарахування та виплату заробітної плати начальнику відділу бухгалтерського обліку фінансово-бухгалтерської служби ДП «Сервісно-видавничий центр» ОСОБА_4 за період з 16 травня 2014 року по 31 березня 2015 року на загальну суму 74 116 грн 52 коп., у тому числі: доплата за виконання обов'язків по вакантній посаді на загальну суму 37 583 грн 56 коп., премії - 12 220 грн 26 коп., середньої заробітної плати - 4 386 грн 81 коп., ЄСВ - 19 925 грн 89 коп. Зазначало, що ОСОБА_4 була звільнена із займаної посади за угодою сторін. Добровільно відповідач повернути вищезазначені кошти відмовилась. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь надмірно виплачену заробітну плату у розмірі 74 116 грн 52 коп., на підставі статті 1212 ЦК України.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2016 року позовні вимоги ДП «Сервісно-видавничий центр» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 надмірно виплачену заробітну плату у розмірі 74 116 грн 52 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що за результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності діяльності ДП «Сервісно-видавничий центр Міністерства доходів і зборів України» було виявлено зайве нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_4 у розмірі 74 116 грн, а тому вважав, що є підстави для застосування статті 1215 ЦК України.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2016 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд мотивував своє рішення відсутністю підстав для застосування статті 1215 ЦК України, оскільки судом під час розгляду справи не встановлено фактів наявності рахункової помилки при виплаті спірних коштів відповідачу або ж недобросовісності з її боку.

29 листопада 2016 рокуДП «Сервісно-видавничий центр» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не взято до уваги результати позапланового фінансового аудиту та аудит відповідності щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання актів законодавства, планів, процедур ДП «Сервісно-видавничий центр» у період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року, за результатами якого позивач і звернувся до суду.

21 грудня 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. Зазначила, що правовою підставою для нарахування їй доплати за виконання обов'язків головного бухгалтера є - наказ по підприємству від 16 травня 2014 року № 268-т, який виданий на підставі пункту 4.1.4 колективного договору, і сам факт того, що поряд зі своєю основною роботою начальника відділу бухгалтерського обліку вона виконувала додатково покладені на неї обов'язки головного бухгалтера. Крім того, всі нарахування заробітної плати, доплат та надбавок, які їй проводилися за час її роботи на підприємстві проводилися відповідно до виданих по підприємству наказів, які були долучені до справи. Стверджувала, що ніяких безпідставних нарахувань та виплат їй не проводилося. Отже, вважала, що проведена їй виплата юридичною особою була здійснена за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з її боку.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до наказу ДП «Сервісно-видавничий центр Державної податкової служби України» від 23 жовтня 2012 року № 422-к, ОСОБА_8 було прийнято на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку фінансово-бухгалтерської служби.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 18 травня 2013 року № 117 ДП «Сервісно-видавничий центр Державної податкової служби України» було перейменовано у ДП «Сервісно-видавничий центр».

14 квітня 2016 року наказом ДП «Сервісно-видавничий центр» № 26-п ОСОБА_4 переведено на посаду заступника головного бухгалтера з 16 квітня 2015 року.

Наказом ДП «Сервісно-видавничий центр» від 12 листопада 2015 року № 89-п, ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади з 16 листопада 2015 року за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 15 червня 2015 року було проведено позаплановий фінансовий аудит та аудит відповідності щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання актів законодавства, планів, процедур у період з 01 квітня 2014 року по 31 березня 2015 року.

За проведеним аудитом, підприємству були доведені його результати листом від 31 серпня 2015 року та надані додаткові пояснення до п. п. 1.1.2 доповідної записки «Про результати аудиту ДП «Сервісно-видавничий центр» щодо відшкодування виплачених коштів у якому були виявлено зайве нарахування та виплату заробітної плати начальнику відділу бухгалтерського обліку бухгалтерської служби ДП «Сервісно-видавничий центр», ОСОБА_4 за період з 16 травня 2014 року по 31 березня 2015 року на загальну суму 74 116 грн 52 коп., у тому числі: доплата за виконання обов'язків по вакантній посаді на загальну суму 37 583 грн 56 коп., премії - 12 220 грн 26 коп., середньої заробітної плати - 4 386 грн 81 коп., ЄСВ - 19 925 грн 89 коп.

Зобов'язання у зв'язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування статті 1215 ЦК України, оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем надміру виплаченої заробітної плати, як не встановлено рахункової помилки, унаслідок чого такі кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу державного підприємства «Сервісно-видавничий центр» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило