АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/266/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Астахова О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Болотов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року, -

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року назване подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження громадянину України, українцю ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань покладених на нього рішенням Вишгородського районного суду Київської області у цивільній справі № 363/4155/15-ц щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 4 411 177,51 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Державний виконавець проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 52405410 відносно боржника ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Обґрунтовуючи подання, представник державної виконавчої служби зазначив, що боржник ухиляється від виконання судового рішення. У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, боржник не надає інформацію про належне йому майно.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» громадянинові, який має паспорт може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п. 1-9 цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52405410 на підставі виконавчого листа, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 23 березня 2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості.

Відомостей про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

18 травня 2017 року державним виконавцем направлена вимога про необхідність явки на прийом до державного виконавця та вимога виконати рішення суду.

Дана вимога отримана боржником 23 травня 2017 року.

Таким чином, державний виконавець обґрунтовує ухилення боржника від виконання судового рішення, лише тим, що боржник добровільно не виконав рішення суду, та не з'явився на прийом за вимогою державного виконавця.

Вказані обставини є недостатніми для висновку про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Будь-яких інших обставин, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», які б давали підстави для висновку про ухилення боржника від виконання судового рішення, подання та матеріали справи не містять.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 23 серпня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

УхвалуДніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук