Справа № 456/980/18
Провадження № 2/456/873/2018
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

30 жовтня 2018 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та вантажний автомобіль «Volkswagen LT36», 2003 року випуску, VIN номер WV1ZZZ2DL4HC13414, державний номер НОМЕР_1, та встановлення заборони приватному нотаріусу Стрийського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2 вчиняти дії по видачі свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі, відкритій 17.03.2018 після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог заявниця вказала, що на даний час вона залишається проживати в спірній квартирі, однак відповідачі повідомили, що після отримання свідоцтва про право на спадщину, вони будуть вживати заходів щодо її виселення. Крім того, на даний час автомобілем «Volkswagen LT36» вже користується третя особа, яка регулярно здійснює оптові закупки на ринку в м. Стрию. В розмові з продавцями ринку третя особа повідомляє про те, що зазначений автомобіль він придбав у дітей покійного ОСОБА_3 за 6000,00 дол. США, а у вересні місяці остаточно спірний автомобіль буде переоформлений на нього. Листом від 20.03.2018 приватний нотаріус ОСОБА_4, до якої вона зверталась із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, повідомила, що спадкова справа після його смерті відкрита приватним нотаріусом ОСОБА_2 18.06.2018 нею надіслано на адресу приватного нотаріуса ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини, копію позовної заяви про звернення до суду з позовом та копію ухвали про відкриття провадження в справі, проте жодної відповіді нею не отримано. Відтак у неї є побоювання, що приватним нотаріусом ОСОБА_2 після спливу 12.09.2018 шестимісячного строку на прийняття спадщини буде видано свідоцтво про право на спадщину на імя відповідачів, а тому, в разі задоволення її позовних вимог, вона буде змушена оскаржувати в судовому порядку правовстановлюючі документи відповідачів та дії нотаріуса, витребовувати спірне майно, що вплине на її права та обовязки, в тому числі потягне витрати фінансового характеру. З метою недопущення порушення її прав відповідачами в справі та третьою особою приватним нотаріусом ОСОБА_2, а саме: вчинення ними будь-яких дій щодо спірного майна, щодо якого слухається даний спір, в тому числі і видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, до вирішення спору по суті змушена звернутися із заявою про забезпечення позову.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали подане клопотання, просять його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6, представники ОСОБА_7, ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечили.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, розглянувши заявлене позивачкою клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимогами п.п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 7 цієї постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При прийнятті заходів забезпечення позову суду необхідно перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України, за винятком випадків, коли такі наслідки безпосередньо випливають із суті рішення, дії.

Відповідно до ч. ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, обовязки доказування і подання доказів покладаються на сторони (ст.81 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Судом встановлено, що позивачка звернулася 18.06.2018 до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини та заявою про зупинення вчинення нею нотаріальних дій до вирішення позову по суті.

Із заяви про забезпечення позову не вбачається підстав, з яких позивачка дійшла висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду по даній справі і настання для неї незворотних негативних наслідків, а також не обґрунтовано причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Відтак суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскарження до Львівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В.Гула