Справа № 136/1938/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсь до суду із вищевказаним позовом, який мотивував тим, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7341 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області. 05.01.2005 року позивач уклав з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" (далі орендар) строком на 10 років Договір оренди землі, який зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 25.05.2007 року за №23 (далі Договір), предметом якого є вищевказана земельна ділянка. Вважаючи Договір оренди закінченим, 01.11.2017 року позивач звернувсь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" із заявою з приводу небажання в подальшому продовжувати дію даного договору та повернення йому земельної ділянки. При зверненні до відповідача ОСОБА_1 дізнався, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 зареєстровано за ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" на строк 20 років. Підставою для вказаної реєстрації була Додаткова угода (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року. Позивач стверджує, що вказану Додаткову угоду не підписував, тобто його волевиявлення на укладення правочину відсутнє. У звязку з цим позивач просить суд визнати недійсною Додаткову угоду (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі № 9к/241 від 05.01.2005 року (зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.08.2010 року за №69), що укладена між ОСОБА_1 та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро".

Представник ТОВ Концерн "Сімекс-Агро" подав до суду відзив в якому вказав на необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач впродовж усього часу користування орендарем земельною ділянкою отримував орендну плату, в тому числі в збільшеному розмірі, що свідчить про погодження умов на яких товариство використовує земельну ділянку. Оскільки позивач був обізнаний про стан своїх субєктивних прав починаючи з 2010 року, представник ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Позивач подав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що Договір оренди землі від 05.01.2005 року припиняв свою дію в 2017 році, у звязку з чим після збору урожаю він звернувся до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" з вимогою повернути земельну ділянку. Відповідач відмовив в задоволенні вказаної вимоги посилаючись на Додаткову угоду (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року, яка укладена між позивачем та ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" строком на 20 років. Вказану угоду позивач не підписував, її умов не погоджував, у звязку з чим бажає повернути земельну ділянку в своє володіння і користування, що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом. Позивач просив врахувати суд, що на підставі Указу Президента України від 19.08.2008 року №725/2008, а не оспорюваної додаткової угоди, з 2008 року оренда плата виплачувалась в розмірі 3% від нормативної вартості земельної ділянки, що спростовує доводи відповідача про обізнаність з додатковою угодою.

Заперечень відповідач до суду не подав.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 05.12.2017 року у справі відкрито провадження.

23.02.2018 року суд призначив почеркознавчу експертизу, у звязку з чим в період з 15.05.2018 року по 31.07.2018 року провадження у справі було зупинено.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7341 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, що підтверджується Державним актом серії НОМЕР_3 від 28.05.2002 року на право власності на земельну ділянку (а.с. 5).

05.01.2005 року позивач уклав з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" (далі орендар) строком на 10 років Договір оренди землі (далі Договір, а.с. 7-8), предметом якого є вищевказана земельна ділянка. Вказаний Договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 27.05.2007 року за №23 (а.с. 8).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" (далі Закон).

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням зазначених норм матеріального права строк дії Договору оренди землі від 05.01.2005 року починається після набрання ним чинності, тобто з 27.05.2007 року, що узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.01.2017 року у справі № 6-2777цс16.

На підставі укладеної з орендодавцем Додаткової угоди (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року, яку було зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.08.2010 року за №69, ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" набуло право оренди земельної ділянки на строк 20 років.

Позивач стверджує, що про існування Додаткової угоди дізнавсь після того як звернувсь до відповідача із заявою з приводу небажання в подальшому продовжувати дію даного договору та повернення йому земельної ділянки (а.с. 6). Вказану угоду він не підписував, тобто його волевиявлення на укладення правочину відсутнє, що стало приводом для звернення до суду з метою відновлення порушених прав, оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути земельну ділянку.

За заявою представника позивача суд призначив у справі судову експертизу на вирішення якої поставив питання: - Чи виконаний підпис в Додатковій угоді (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року в графі "підпис Орендодавець", яка зареєстрована 05.08.2010 року в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" за №69, ОСОБА_1 чи іншою особою?

За результатами проведеного дослідження, 13.07.2018 року судовий експерт Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_2 склала висновок № 252 в якому вказала, що підписи в графах "Орендодавець" у двох додаткових угодах (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року, які зареєстровані 05.08.2010 року в Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" за №69, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ Концерн Сімекс-Агро (а.с. 24, 112), виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зі змісту частини 3 статті 203 ЦК України слідує, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Оскільки волевиявлення позивача на укладення Додаткової угоди (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року не було, вказаний правочин слід визнати недійсним.

Отримання позивачем орендної плати в розмірі 3% від нормативної вартості земельної ділянки, не може свідчити про схвалення ОСОБА_1 оспорюваного договору, оскільки виплата вказаних коштів власникам земельних ділянок проводилась згідно Указу Президента України від 19.08.2008 року №725/2008 "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", при цьому судом враховано, що ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" використовувало земельну ділянку позивача на підставі Договору оренди землі від 05.01.2005 року, який припинив свою дію у 2017 році. Встановлені обставини вказують на відсутність підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною Додаткову угоду (без зазначення дати укладення) до Договору оренди землі від 05.01.2005 року, яку зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 05.08.2010 року за № 69, укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7341 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" (, місцезнаходження Вінницька область, м. Липовець, вул. Героїв Майдану, 63) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) судові витрати на проведення експертизи в сумі 4 500 (чотири тисячі пятсот) грн. 48 коп., а також судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя С.І. Стадник