Справа № 473/2636/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку житлового будинку №91 по вул. Отамана Григорєва в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, а також земельних ділянок площами 0,250 га. та 0,111 га., розташованих за цією ж адресою, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також для ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Позов обґрунтований неможливістю оформлення спадщини в нотаріальному порядку в звязку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про закриття провадження у справі в звязку з відмовою від позову. Також в заяві просив про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених останнім судових витрат, оскільки відмова від позовних вимог обумовлена добровільним задоволенням їх відповідачкою після предявлення позову до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву свого представника підтримав.

При цьому звертав увагу суду на те, що ініціювання ним вирішення спору в судовому порядку було обумовлене діями відповідачки, яка відмовилася від надання йому правовстановлюючих документів на спадкове майно для оформлення спадщини в нотаріальному порядку, що вказує на наявність підстав для стягнення з неї судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти закриття провадження у справі не заперечувала. В частині вимог позивача про компенсацію судових витрат вказувала, що ОСОБА_1 до предявлення позову до суду знав про наявність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, проте вказану обставину від суду приховав, при цьому жодного разу до неї не звертався з приводу отримання оригіналів правовстановлюючих документів для оформлення спадщини. За такого, з врахуванням предмету та підстави позову, вважала вимоги позивача про компенсацію судових витрат в звязку з добровільним задоволенням їх іншою стороною після предявлення позову до суду безпідставними.

Суд, з врахуванням обставин справи, вважав можливим провести її розгляд без участі представника позивача.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відмова сторони позивача від позову підлягає прийняттю, оскільки судом сторонам розяснено наслідки відповідної процесуальної дії, представник позивача не обмежений у повноваженнях на вчинення вказаної процесуальної дії.

За встановленого провадження у справі підлягає закриттю.

Що стосується вимоги про компенсацію судових витрат, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Предмет та підстава позову, дії сторін не свідчать про те, що підставою відмови позивача від позову було або могло бути добровільне задоволення вимог відповідачкою після предявлення позову до суду.

Водночас, як слідує зі змісту позову, спір виник в звязку з неможливістю оформлення позивачем спадщини в нотаріальному порядку в звязку з втратою ним правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В той же час в судовому засіданні ОСОБА_1 визнана та обставина, що до предявлення позову він знав про наявність у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкове майно. Докази звернення позивача до відповідачки з приводу отримання цих документів, як і доказів відмови в їх надані, сторонами суду не надавалися та в матеріалах справи відсутні.

За такого вимоги позивача про компенсацію судових витрат суд вважає безпідставними.

Разом з тим згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому з державного бюджету на користь ОСОБА_1 підлягає поверненню половина судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 960 грн. (1 920 грн. (загальний розмір судового збору за подання позову) /2).

Керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 258, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом закрити в звязку з відмовою позивача від позову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення в порядку компенсації з ОСОБА_2 судових витрат у справі відмовити.

Зобов'язати відділення Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Бузьке, вул. Отамана Григорєва, 84 судовий збір, внесений ним на користь державного бюджету Вознесенського району (банк ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 22030101, код отримувача 38037770, , р/р 0113):

- в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень за квитанцією №N1C8E58736 від 10 серпня 2017 року;

- в розмірі 320 (триста двадцять) гривень за квитанцією №N1C8E35185 від 31 липня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Вуїв