Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" січня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Чуб Н.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2; після розлучення прізвище «ОСОБА_1» змінити на дошлюбне прізвище «ОСОБА_1»; стягнути із ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень (з подальшою індексацією відповідно до закону) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття; всі витрати по даній справі покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Спільне сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з вересня 2017 року. Спільне господарство ними разом не ведеться. Вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе і суперечило б їхнім інтересам. Від цього шлюбу вони мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Донька проживає з нею. Всі витрати на доньку вона несе особисто, матеріальної допомоги від відповідача вона та донька не отримують.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що з вересня 2015 року відповідач не працює, а з вересня 2017 року вони не проживають спільно.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2003 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не проживають разом з вересня 2017 року, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року у розмірі 1860 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з малолітньою донькою проживає окремо від відповідача. При цьому, відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на останнього покладено обов'язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв'язку з чим враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного кодексу України, беручи до уваги визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу, а також підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 36, 49, 51, 14, 105, 112, 114, 141, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 04 жовтня 2003 року, актовий запис № 1485 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини, змінивши його з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», прізвище чоловіка залишити «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Біліївка Володарського району Київської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Огіївка Ружинського району Житомирської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованої за адресою: с. Огіївка Ружинського району Житомирської області, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 23 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Біліївка Володарського району Київської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 31 січня 2018 року.

Суддя: