Справа №22-3447 Головуючий у 1-й інстанції: Парамонов М.Л.
29 жовтня 2018 року. м. Київ
Київський апеляційний суд. Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Пікуль А.А. зі складу колегії суддів: суддя-доповідач Пікуль А.А., судді Гаращенко Д.Р., Невідома Т.О., вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и л а:
До Київського апеляційного суду надійшла цивільна справа з апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
Апеляційна скарга на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року про відкриття провадження у справі, подана 26 вересня 2018 року представником відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2, з мотивів відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності (а.с.211-212).
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без розгляду з огляду на наступне.
Частиною першою ст.17 ЦПК України встановлено, що Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Водночас, як убачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_3, ОСОБА_2, неодноразово оскаржував в апеляційному порядку ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року.
Так, 05 грудня 2016 року представник ОСОБА_3, ОСОБА_2, вперше подав апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, мотивуючи її тим, що ОСОБА_3 проживає за адресою, яка територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва (а.с.81-82).
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 13 лютого 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року (а.с.105).
12 червня 2017 року представник ОСОБА_3, ОСОБА_2, вдруге подав апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, мотивуючи її тим, що ОСОБА_3 проживає за адресою, яка територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва (а.с.139-140).
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 25 жовтня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року (а.с.144).
24 жовтня 2017 року представник ОСОБА_3, ОСОБА_2, втретє подав апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, мотивуючи її тим, що ОСОБА_3 проживає за адресою, яка територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва (а.с.149-151).
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 15 листопада 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року (а.с.155).
31 липня 2018 року представник ОСОБА_3, ОСОБА_2, вчетверте подав апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, мотивуючи її тим, що ОСОБА_3 проживає за адресою, яка територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва (а.с.197-198).
Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 21 вересня 2018 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, ОСОБА_2, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року (а.с.203-204).
26 вересня 2018 року представник ОСОБА_3, ОСОБА_2, вкотре подав апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, мотивуючи її тим, що ОСОБА_3 проживає за адресою, яка територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва (а.с.211-212).
Отже в даному конкретному випадку ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, вп'яте оскаржує в апеляційному порядку ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року з тих же самих підстав, що й у попередніх випадках.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).
Однією із основних засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Водночас, суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, зокрема щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.
Частиною першою ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини другої указаної статті, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
В даному випадку оскарження ухвали про відкриття провадження у справі тією самою особою з однакових підстав п'ять разів упродовж двох років свідчить про вчинення представником відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2, дій, направлених на перешкоджання розгляду справи.
З огляду на наведені обставини, подання представником відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_2, вп'яте апеляційної скарги на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року слід визнати зловживанням процесуальними правами.
За правилом ч.3 ст.44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року слід залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст. 2, 44 ЦПК України, суддя, -
Визнати дії ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, з подання апеляційної скарги на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року зловживанням процесуальними правами.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя А. А. Пікуль