Справа № 736/622/17 Провадження № 22-ц/795/126/2018 Головуючий у I інстанції - Чурупченко М.І. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Бобрової І.О., Губар В.С.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

оскаржується рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прізвище судді: Чурупченко М.І., час та місце ухвалення: 08.06.41 м. Корюківка, дата складення повного тексту рішення: 21 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 18.04.2017 року в с. Шишківка Корюківського району Чернігівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належному ОСОБА_2 автомобілю ГАЗ-66 було спричинено механічні пошкодження домашньою худобою, а саме, коровою, належною відповідачу ОСОБА_3 У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоду, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у сумі 4 669 грн., яка складається з 4 254 грн. вартості пошкодженого паливного баку та 415 грн.- вартості 20 літрів дизельного пального, яке витекло з пошкодженого баку, а також просив стягнути моральне відшкодування в сумі 10 000 грн.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги полягали в тому, що вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді була доведена в суді першої інстанції, оскільки відповідач перебував у стані алкогольного сп'яніння, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, та не забезпечив належної поведінки домашньої тварини (корови), яку він тримав на поводі, а також безпеки дорожнього руху при знаходженні біля транспортних шляхів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, мотивуючи тим, що позивачем не було подано доказів про наявність його вини у скоєній дорожньо-транспортній пригоді. Крім того, зазначав, що винним у скоєнні ДТП є водій транспортного засобу у відповідності з положеннями ст. 1187 ЦК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 1188 ЦК України не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки домашня тварина (корова) не є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ч.1 ст. 1187 ЦК України.

З наведеним висновком погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що 18 квітня 2017 року близько 9 години 10 хвилин в селі Шишківка по вул. Центральній мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулось зіткнення автомобіля марки ГАЗ-66, державний номерний знак НОМЕР_1, належного на праві власності ОСОБА_2, яким керував його брат ОСОБА_4, та корови «Красуні», належної на праві власності ОСОБА_3, який вів домашню тварину на пасовище у зустрічному напрямку по лівому узбіччю дороги.

Порівнявшись з автомобілем, корова вирвала з рук ОСОБА_5 повід, побігла в сторону автомобіля, який продовжув рух без зупинки, в результаті чого відбулось зіткнення, внаслідок якого автомобіль отримав механічні ушкодження у вигляді деформації кузова та паливного бака, відповідно корова - тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження» особа. яка супроводжує тварину, зобов»язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. Під час супроводження домашніх тварин не допускається їх залишення без нагляду, а шкода, заподіяна особі або майну домашньою твариною підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою,яка її утримує.

Водночас, Цивільний кодекс України передбачає спеціальний делікт, за якого змінюється коло обставин, коли настає цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну тваринами, - завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відшкодовує шкоду незалежно від вини.

Зокрема, положеннями ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки домашня тварина не є джерелом підвищеної небезпеки у розумінні ч.1 ст. 1187 ЦК України, а автомобіль позивача, яким керував його брат ОСОБА_4 на час дорожньо-транспортної пригоди, є таким джерелом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив правила оцінки доказів, оскільки в порушення правила ст. 61 ЦПК України, не врахував постанови посадової особи органу поліції від 18.04.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178(розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді)КУпАП та накладено штраф у сумі 17 грн, не можуть бути врахованими апеляційним судом з наступних підстав.

Положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України, в редакції, що була чинною на час ухвалення рішення судом першої інстанції, було передбачено, що обов»язковою для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, є постанова суду у справі про адміністративне правопорушення відносно питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Втім, такої постанови судом ухвалено не було, а наявність постанови посадової особи органу поліції від 18.04.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП не є , за приписом ч.4 ст. 61 ЦПК України, тією обставиною яка звільняє сторони від доказування.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2017 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: