Справа № 513/403/17
Провадження № 2/513/34/18
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

17 січня 2018 року Саратський районний суд Одеської області в складі: судді Бучацької А.І., секретаря Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата клопотання представника позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райлянка» про визнання недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 10 квітня 2006 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райлянка», зареєстрований 19 травня 2008 року щодо земельної ділянки площею 3,28 га, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 000091, виданого 20 вересня 2003 року, масив 12, ділянка № 23, розташованої на території Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області.

07 грудня 2017 року представник позивача ОСОБА_2 заявив клопотання про витребування у відповідача для огляду в судовому засіданні оригіналу договору оренди від 10 квітня 2006 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Райлянка», оригінал додаткової угоди від 20 липня 2012 року та оригіналу акту прийому передачі земельної ділянки площею 3,28 га, належної позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 000091.

Клопотання обґрунтував тим, що зазначені документи зберігаються у відповідача, але суду їх не надано. Клопотання просив розглянути за його відсутності та просив його задовольнити.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він перебуває у відпустці.

Розглянувши заявлене клопотання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «;Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині у якій вони не встановлюють нових обов'язків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання.

Відповідно до ч. ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність справи або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малознаними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому згідно ч.ч. 3 - 4 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування; в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об'єднані з вищезазначеними вимогами.

Частиною 1 стаття 276 ЦПК України визначено, що клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

З огляду на зазначені норми, а також на те, що позивач не надав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, суд приходить до висновку, що дана справа має розглядатися у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст.222 ЦПК України головуючий зясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, повязані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Ураховуючи, що документи, про витребування яких клопоче представник позивача, мають значення для об'єктивного розгляду справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 77, 222, ч. ч. 4-6 ст. 259, ст. 260, 274, 280, пп. 9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райлянка» про визнання недійсним договору оренди землі розглядати у загальному позовному провадженні.

Клопотання представника позивача задовольнити. Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Райлянка»: оригінал договору оренди земельної ділянки площею 3,28 га, укладений 10 квітня 2006 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райлянка»; оригінал додаткової угоди до договору оренди землі щодо продовження строку дії договору від 10 квітня 2006 року, укладеної 20 липня 2012 року; оригінал акту прийому передачі земельної ділянки площею 3,28 га, належної позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І- ОД № 000091, виданого 20 вересня 2003 року.

Призначити судовий розгляд справи на 15 березня 2018 року на 15.30 годин, з викликом сторін.

Направити копію ухвали сторонам.

Відповідачу роз'яснити, що він має право в 15-ти денний строк після отримання копії ухвали надіслати: суду - письмовий відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. І. Бучацька