Справа № 366/136/18
Провадження № 2-з/366/1/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

22 січня 2018 року смт.Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (в порядку ч. ст. 149 ЦПК України до предявлення позову), -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій він просить зобовязати вчинити певні дії щодо можливості доступу до спірних приміщень в смт. Іванків, вул. І. Проскури, 86 з метою проведення повної інвентаризації; накласти арешт на грошові кошти та все повністю рухоме майно, яке знаходиться в спільних приміщеннях за вказаною адресою; накласти арешт на обєкти самочинного будівництва.

22.01.2018 року ОСОБА_1 в додаток до заяви про забезпечення надав клопотання про деталізацію своїх вимог. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до положень частини 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як зазначив заявник в своїй заяві та клопотанні, цивільний позов буде ним поданий до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Охоронна компанія «Шериф» щодо визнання права власності, витребування майна з чужого володіння. Тобто, спір щодо якого заявник бажає подати цивільний позов стосується встановлення власності на рухоме майно (будівельні матеріали, торгівельне обладнання, компютерна техніка, ваги автомобільні, самочинне будівництво, грошові кошти, земельна ділянка), які знаходяться на території спільних приміщень за адресою: смт. Іванків, вул. І. Проскури, 86, та які були отримані внаслідок незаконного використання без його дозволу.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною 2 статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість наведених у заяві доводів, в частині щодо встановлення обовязку вчинити певні дії, а саме зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 здійснити допуск до приміщень ОСОБА_1, якими є співвласники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в смт. Іванків, вул. І. Проскури , б. 86 з метою проведення повної інвентаризації рухомого майна та грошових коштів.

Також, суд приходить до висновку, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду щодо спору у встановлені права власності на рухоме майно, яке знаходиться на території спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а відтак вважає, що необхідно накласти арешт на рухоме майно (будівельні матеріали, торгівельне обладнання, компютерна техніка, ваги автомобільні).

Крім того, враховуючи, що заявник належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме не вказав загальну суму коштів, рахунки де вони знаходяться, осіб на яких зареєстровані вказані рахунки та не надав відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що вказане нерухоме майно (загороджена земельна ділянка, деревяний офіс, навіси металеві) належить на праві власності відповідачу, а також, те що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Також, заявник не вказав який існує спір щодо обєктів самочинного будівництва та земельної ділянки, а також, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 без їх індивідуалізації щодо розміру, рахунків на яких вони знаходяться, та відношення їх до існуючого спору, не може бути оціненим судом в частині співмірності заходів запезбечення позову із заявленими позовними вимогами.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України, суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд враховує, що заявник має зареєстроване місце проживання, у власності є рухоме та нерухоме майно, яке буде достатнє для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Враховуючи викладене. суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Встановити обовязок вчинити певні дії, а саме зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4 здійснити допуск ОСОБА_1 до приміщень, якими є співвласники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в смт. Іванків, по вул. І. Проскури , б. 86, з метою проведення повної інвентаризації рухомого майна та грошових коштів.

Накласти арешт на рухоме майно (будівельні матеріали, торгівельне обладнання, компютерна техніка, ваги автомобільні), що знаходиться в приміщеннях, якими є співвласники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в смт. Іванків, по вул. І. Проскури , б. 86.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Дані про стягувача:

ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_1;

Дані про боржника:

ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 62а;

ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_3;

ОСОБА_4, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виконання ухвали суду покласти на Іванківський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (адреса: смт. Іванків, вул. І. Проскури. 26).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.А. Корчков