Справа № 342/252/17
Провадження № 22-ц/779/33/2018
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г.І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2018 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городенківського районного суду, ухвалене суддею Ничик Г.І. 28 вересня 2017 року в м. Городенка, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку).

Позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області «Про надання земельних ділянок громадянам с. Городниця в постійне користування» від 24.05.1995 року №3 було надано жителям с. Городниця земельні ділянки у користування для сільськогосподарських потреб, в тому числі, ОСОБА_2 - площею 0,42 га в урочищі «Черлена» І гони».

Однак, рішенням Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області «Про затвердження схем розташування користувачів земель» від 11.01.2013 року №53, було змінено схеми надання земель жителям с. Городниця та зроблено перерозподіл земель, наданих у користування в 1995 році, а на підставі рішення Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 27.07.2014 року №73/5 земельна ділянка, яка була надана та оброблялася позивачем з 1995 року, перейшла безоплатно у власність ОСОБА_5

Внаслідок колективних звернень жителів села 02.11.2016 року Городницькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області було прийнято рішення №112-7, яким вирішено повернути схеми розміщення земельних ділянок, які діяли у 1995 році.

Однак відділом Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі 100% накладки на земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5

У зв'язку з наведеним, просив визнати недійсним та скасувати рішення Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у безоплатну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5 в урочищі «Черлена» в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області» від 27.07.2014 року №73/5; визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності - серія та номер НОМЕР_2 від 21.01.2015 року, видане Реєстраційною службою Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Ухвалою Городенківського районного суду від 06 квітня 2017 року залучено до участі в справі як співвідповідача Городенківську районну державну адміністрацію, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області.

10.05.2017 року позивач уточнив підстави позову, зазначив, що позивач набув право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлений. Згідно чинного законодавства власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. Крім того, зазначає, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах території Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Городенківського районного суду від 11 травня 2017 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області на Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Рішенням Городенківського районного суду від 28 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано Рішення Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №73/5 від 27.07.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у безоплатну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_5 в урочищі «Черлена» в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області». Визнано недійсним та скасовано видане Реєстраційною службою Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області ОСОБА_5 Свідоцтво про право власності номер НОМЕР_2 від 21.01.2015 року на земельну ділянку за адресою: Івано-Франківська область, Городенківський район, с. Городниця, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства площею 2 га.

ОСОБА_5 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду є протиправним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що рішенням Городницької сільської ради від 27.07.2014 року за №73/5 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі йому у безоплатну власність спірної земельної ділянки.

В ході розробленням вищевказаної документації із землеустрою був проведений комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельної ділянки, зокрема, проведено кадастрову зйомку, яка включає в себе погодження меж із суміжними власниками та землекористувачами. На підставі вказаного рішення сільської ради видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Тому вважає, що набуття ним права власності на спірну земельну ділянку здійснене в порядку та в спосіб, визначений чинним законодавством України, та з дотриманням норм і процедур, передбачених при приватизації земель.

При цьому зазначає, що ОСОБА_2 своїм правом на отримання у відповідності до рішення Городницької сільської ради №3 від 24.03.1995 року земельної ділянки у власність чи користування не скористався.

Більше того, вважає, що жодних картографічних документів чи матеріалів, які б вказували на розташування земельної ділянки, яку позивач має намір приватизувати, саме в межах площі ділянки, набутої ним у власність, позивачем не надано.

Також вказує, що Городенківським районним судом взято до уваги рішення Городницької сільської ради від 02.11.2016 року за №112-7 «Про розгляд колективної заяви жителів с. Городниця власників земельних ділянок (городів) в урочищі «Черлена» «Про відміну рішення 8-ої сесії Городницької сільської ради 6-го демократичного скликання №53 від 11.01.2013 року», яким відмінено рішення 8-ої сесії Городницької сільської ради 6-го демократичного скликання №53 від 11.01.2013 року в частині урочища «Черлена», однак при цьому не враховано того факту, що у громадян, яких стосується таке рішення (в т.ч. відповідача ОСОБА_5.) виникли відповідні правовідносини.

Вказує, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року у справі №1-9/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, визначений ст. 140 ЗК України, є вичерпним і не передбачає такої підстави, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

У зв'язку з наведеним, апелянт просить скасувати рішення Городенківського районного суду від 28.09.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Позивач та його представник апеляційну скаргу не визнали, просили суд відмовити в її задоволенні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4 та представник третьої особи ОСОБА_3, представник відповідача Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області просила задовольнити апеляційну скаргу.

Представники відповідача Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснює, у випадку необхідності, учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судовому процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов'язків.

Статтею ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Рішенням Городницької сільської ради Горденківського району Івано-Франківської області №3 від 24.05.1995 року було вирішено надати у постійне користування земельні ділянки громадянам с. Городниця в кількості до: на кожний погосподарський двір - до 0,85 га; на окрему сім'ю - до 0,25 га; на багатодітну сім'ю - до 0,10 га. Згідно доданого списку, ОСОБА_2 ОСОБА_10 під номером 51 надано у постійне користування 43 ари в урочищі «Черлена» Городницької сільської ради (І гони) (а.с. 23-28, 97-102).

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом НОМЕР_3 від 21.03.2002 року спадкоємцем майна ОСОБА_11, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є її син ОСОБА_2 (а.с. 129).

Відповідно до Довідки Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №130/02-24 від 22.02.2017 року за господарством в АДРЕСА_1 яке належить ОСОБА_2, числилось 0,8500 га землі, зокрема: 0,1700 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,2500 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в урочищі «Кут» в новому масиві, 0,4000 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Черлена». На підставі рішення четвертої сесії другого демократичного скликання Городницької сільської ради №3 від 24.05.1995 року «Про надання земельних ділянок громадянам с. Городниця в постійне користування» на кожний погосподарський двір до 0,85 га землі, згадані земельні ділянки обробляв та сплачував земельний податок ОСОБА_2 (а.с. 10).

Рішенням Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №11 від 14.10.2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення робіт по складанню технічної документації із землеустрою щодо оформлення права користування земельними ділянками для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Черлена», що в с. Городниця. (а.с. 34).

Однак, рішенням 8-ї сесії Городницької сільської ради 6-го демократичного скликання №53 від 11.01.2013 року затверджено схеми розміщення користувачів (власників) земель для ведення особистого селянського господарства в урочищах «Черлена», «Задубини», «Персики» (а.с. 14), тобто зроблено перерозподіл земель, наданих у користування в 1995 році.

Рішенням 14-ї сесії 6-го демократичного скликання Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №73/5 від 27.07.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі у безоплатну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Городниця; передано у безоплатну власність громадянину ОСОБА_5 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 в урочищі «Черлена», що в межах населеного пункту с. Городниця (а.с. 11).

Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №81033645 від 23.02.2017 року, земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за адресою: с. Городниця, Городенківський р-н, Івано-Франківська обл., належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2, виданого Реєстраційною службою Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області 21.01.2015 року (а.с. 13).

Як вбачається з листа Ліквідаційної комісії відділу Держгеокадастру у Городенківькому районі Івано-Франківської області №29-28-0.3-84/2-17 від 01.02.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв'язку із перетином із земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1, площа співпадає на 100% (а.с. 29).

Разом з тим, Рішенням Городницької сільської ради №112-7 від 02.11.2016 року відмінено рішення 8-ої сесії Городницької сільської ради 6-го демократичного скликання №53 від 11.01.2013 року «Про затвердження схем розташування користувачів земель» в частині в урочищі «Черлена» (а.с. 18).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області №73/5 від 27.07.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо передачі у безоплатну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 в урочищі «Черлена» в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області» порушені права позивача на користування земельною ділянкою площею 0,43 га в урочищі «Черлена» І гони в с. Городниця.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку

Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами 1, 2, 5 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 року №562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 5 травня 1993 року №3180-XII) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Аналогічне положення міститься у пунктах першому, шостому, сьомому Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Так, відповідно до положення. п.п. 6, 7 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них; громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Абзацом одинадцятим пункту 5.3 Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 №5-рп/2005 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) визначено, що після набрання чинності статтею 92 Кодексу (2768-14) свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Цим Рішенням визнано неконституційними положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Зі змісту Рішення КСУ випливає, що землекористувачі, які набули права постійного користування земельною ділянкою на підставі норм Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992, але на сьогодні є поза рамками кола суб'єктів права постійного користування земельною ділянкою (ч. 2 ст. 92 Кодексу), мають право використовувати надані їм земельні ділянки на праві постійного користування до того часу, поки не буде розроблене законодавче, організаційне та фінансове забезпечення щодо переоформлення права постійного користування на право власності або право оренди.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України і є вичерпним. Зокрема, такими підставами є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Як вбачається з копій Погосподарських книг НОМЕР_4, Облікових карток об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, за ОСОБА_11 (ОСОБА_2) станом на 1995 рік числилося 0,60 га землі, в т. ч. під будівлями, чагарниками, ярами, балками і громадськими дорогами 0,019 га, з 1996 року - 0,60 га землі, в т. ч. під ріллею - 0,45 га., а станом на 2011 рік - 0,85 га, в т. ч. для ведення особистого селянського господарства - 0,45 га. В той же час, за господарством ОСОБА_12, а пізніше - ОСОБА_13, ОСОБА_5 станом на 1995 рік числилося 0,85 га землі, станом на 2000 рік - 0,85 га землі, в т. ч. під ріллею - 0,63 га., станом на 2015 рік - 0,2500 га для ж/г б., 1,1800 га - для т.в. та 2,00 га для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до Акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 15 червня 2017 року №325/2/02-24 (з додатком фотографій обстежуваних земельних ділянок в кількості 12 шт.), складеного комісією в складі голови Городницької сільської ради Коломийчука Д.С., секретаря сільської ради Владики Л.С., землеупорядника сільської ради Дирбавки Н., депутата сільської ради Чорного В.С., у присутності землекористувачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, представника землекористувача ОСОБА_18, земельна ділянка (площею 0,63 га), яка знаходилась у постійному користуванні ОСОБА_5, станом на 15 червня 2017 року не оброблена (заросла бур'янами та чагарником) та зі слів присутніх не обробляється протягом 15 років. Земельні ділянки (площею 0,43 га, 0,35 га та 0,46 га) (які на даний час знаходяться у власності ОСОБА_5.) засіяні та обробляються постійно землекористувачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 124).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку виділено спірну земельну ділянку, якою він тривалий час користується за призначенням.

Рішення Городницької сільської ради №11 від 14.10.2011 року, яким позивачу надавався дозвіл на проведення робіт по складанню технічної документації із землеустрою щодо оформлення права користування вказаною земельною ділянкою не оскаржувалося та не скасовувалося у встановленому законом порядку. Жодних дій, з яким земельний закон пов'язує припинення права користування земельною ділянкою, не вчинялося.

Посилання апелянта на те, що спірна земельна ділянка виділена йому за рахунок земель резервного фонду в межах населеного пункту с. Городниця не заслуговують на увагу, оскільки згідно відповіді Городницької сільської ради на запит суду №368/02-24 від 17.07.2017 року в сільській раді рішення про переведення земельних ділянок, які були надані в постійне користування жителям села Городниця, розташованих в урочищі «Черлена», у резервний фонд немає, та на момент надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 не було резервним фондом (а.с. 123).

Крім того, з оглянутих в судовому засіданні апеляційного суду картографічних даних щодо погодження межі території Городницької сільської ради 1986 року вбачається, що спірна земельна ділянка не належить до земель резервного фонду, знаходиться в урочищі «Черлена» І гона. Вказаних обставин сторони не заперечили.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги про скасування рішення сільської ради, визнання недійсним і скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, виданого на підставі цього рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. А тому правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Городенківського районного суду від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.01.2018 року.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

Пнівчук О.В.