ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2726/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/91/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю представника органу ДВС Хабаля Р.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/2726/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року (суддя Салоїд Н.М.) у справі за скаргою ОСОБА_4 про визнання дій начальника Хмельницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Хмельницькій області незаконними та зняття арешту з майна.

Заслухавши доповідача, пояснення представника органу ДВС, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

18 червня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на дії начальника Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, в якій зазначив, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 на її імя було оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. У травні 2018 року йому стало відомо, що в процесі виконання рішення суду про стягнення коштів з ОСОБА_5 на користь фізичної особи органом ДВС проводяться дії щодо примусової реалізації зазначеного будинку та земельної ділянки, право власності на яку також було оформлено на дружину. Вважає дії Хмельницького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області по підготовці до реалізації та реалізацію будинку і земельної ділянки незаконними, оскільки спірне майно було придбано ним і ОСОБА_5 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, воно має статус спільного майна подружжя.

Тому, заявник просив зобовязати припинити підготовку до реалізації та реалізацію домоволодіння і земельної ділянки АДРЕСА_1 та зняти арешт з майна.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення скарги. Посилається на помилковість висновку суду про те, що він не має права на оскарження дій посадової особи органу ДВС, оскільки не є стороною виконавчого провадження. Вважає, що має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права власності на спірне майно.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Хмельницького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, ухвалу суду, яка постановлена з додержанням вимог закону, залишити без змін.

У засіданні апеляційного суду представник органу ДВС визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники справи не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.10.1976 року. Рішенням суду від 09.09.2016 року шлюб між ними розірвано.

У Хмельницькому районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на примусовому виконанні перебуває виданий Хмельницьким міськрайонним судом виконавчий лист №686/2726/15-ц від 13.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 507722 грн.

У звязку з невиконанням рішення суду боржником державним виконавцем накладено арешт на житловий будинок і земельну ділянку АДРЕСА_1, які належать на праві приватної власності ОСОБА_5, що підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.

Як вбачається із виписок з погосподарської книги, спірне домоволодіння станом на 15.04.1991 року мало статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5, членами її дочка ОСОБА_7 і чоловік ОСОБА_4

Постановою начальника Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 31.05.2018 року призначено субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні для визначення ринкової вартості вказаного майна.

При відмові у задоволені скарги суд виходив з того, що ОСОБА_4 не має права на звернення до суду зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України, оскільки не є стороною виконавчого провадження.

Хоча твердження суду першої інстанції щодо відсутності у ОСОБА_4 процесуальної можливості для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця і відповідає встановленим обставинам справи і вимогам закону, однак висновок суду щодо необхідності відмови у задоволенні скарги є помилковим.

Частинами 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 13.01.2016 року у справі №6-2850цс15, у разі оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України 1963 року, а також у разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця особами, які не є учасниками виконавчого провадження, така скарга підлягає розгляду відповідно до ст. 181 КАС України.

Частиною 1 ст. 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки іншого порядку оскарження дій державного виконавця законом не визначено, тому заявник має право на звернення до адміністративного суду із позовною заявою щодо неправомірних дій державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 287 КАС України.

Встановивши, що ОСОБА_4 не є стороною виконавчого провадження і не має процесуальних повноважень на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця у порядку, передбаченому ЦПК України, суд в порушення наведених вимог закону не вирішив питання щодо закриття провадження у справі.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 255, 377, 389, 390, 447 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії начальника Хмельницького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай