АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/273/17Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/20/18 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів суду апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

секретар - Романюк Х.Ю.

з участю представника позивача ПАТ "Комерційний банк "ПриватБанк" - Панькова О.П., відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області (суддя Мочальська В.М.) від 18 жовтня 2017 року у справі №601/273/17 за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд із позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 568,00 грн, з яких: 4 874,56 грн. - заборгованість за кредитом; 34 097,59 - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2 998,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2098,51 - штраф (процентна складова), а також 1 600,00 грн. сплаченого судового збору.

Вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами умов кредитного договору №б/н від 05.07.2011 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки факт надання кредитних коштів підтверджується наданими позивачем доказами, а саме: копією Анкети-заяви від 05.07.2011 року, копією паспорту громадянина України та ідентифікаційного номеру на ім'я ОСОБА_2, копією довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", розрахунком заборгованості та іншими, а тому висновок суду про недоведеність укладення між сторонами кредитного договору є безпідставним.

Представник відповідачки - ОСОБА_3 до початку слухання справи у суді апеляційної інстанції подала письмові заперечення проти апеляційної скарги. Однак, у судовому засіданні відповідачка та її представник частково визнали апеляційну скаргу та пояснили, що ОСОБА_2 дійсно отримала у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку та користувалась нею, використовувала кредитні кошти, тому погоджується з вимогою про повернення заборгованості за кредитом у сумі 4 874 грн., однак із розміром нарахованих банком процентів не згідна, представник відповідачки ОСОБА_3 подала суду власний розрахунок процентів, також заперечили щодо стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафами.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Паньков О.П. підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, оскільки на них відсутній підпис відповідача, у зв'язку із чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору. Крім цього, відсутні докази щодо видачі ОСОБА_2 кредитної картки із встановленим кредитним лімітом та зазначенням строку дії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Як вбачається з матеріалів справи, 5.07.2011 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписавши заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", ОСОБА_2 погодилася на те, що ця заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також тарифами, складає договір про надання банківських послуг.

В день укладення кредитного договору ОСОБА_2 отримала кредитну карточку НОМЕР_2 з терміном дії до 03/2015. 15.03.2014 року ОСОБА_2 по цьому ж кредитному договору видано іншу кредитну карту - за номером НОМЕР_3 з терміном дії до 01/18.

Факт підписання Анкети-заяви, Довідки про умови кредитування, отримання кредитних карток та користування кредитними коштами протягом 2011-2014 років у сумі 4900 грн. відповідачка ОСОБА_2 визнала у суді апеляційної інстанції.

Згідно з умовами договору, базова ставка процентів у місяць складає 3% , що складає 36% річних (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році), із можливістю зміни процентної ставки за кредитом. Розмір щомісячних платежів складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) відсутня. У випадку порушення строків платежів передбачено нарахування пені та штрафів.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки по кредитній картці/рахунку № НОМЕР_3, поданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 з 5.07.2011 року користувалася кредитними коштами та здійснювала їх повернення, а також сплачувала проценти за користування кредитним коштами.

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом та процентами нею був внесений 10.07.2014 року.

Починаючи з 1 серпня 2014 року ОСОБА_2 не використовувала кредитних коштів та не здійснювала погашення кредиту і процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин, відповідачка зобов"язана повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов договору.

Сума кредиту, яка підлягає поверненню, складає 4 874 грн. 56 коп. Саме така сума зазначена позивачем і відповідачка її визнає.

Також безспірною є сума заборгованості процентах станом на 1.08.2014 року - 776 грн. 42 коп.

Сума заборгованості по процентах, що нараховані банком після 1.08.2014 року по 31.07.2017 року не відповідає умовам договору, наведений позивачем розрахунок є необгрунтованим.

Сума кредитних коштів, на які слід нараховувати проценти, з 1.08.2014 року була незмінною і складала 4 874, 56 грн.

Розмір відсоткової ставки змінювався відповідно до умов договору і був таким: включно до 31.03.2015 року 34, 80 % річних; з 1.04.2015 року до 31.01.2017 року - 43, 20 % річних.

Перевіривши щомісячну суму заборгованості по процентах, наведену банком у розрахунку (колонки 9, 10, 12), колегія суддів приходить до висновку, що зазначені банком суми процентів є завищеними.

Так, наприклад, 1.09.2014 року за 28 днів при відсотковій ставці 34, 80 % річних банк нарахував проценти у сумі 277, 98 грн. (графи 9 + 10, а саме нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти 238, 52 грн. + нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти 39, 46 грн.).

Разом з тим, при обрахунку 34, 80% річних на суму заборгованості 4 874 грн. 56 коп. за 28 днів повинно бути нараховано 131, 93 грн. процентів ( 4 874, 56 х 34, 80/100=1696, 34 грн. річних процентів; 1696, 34 грн. : 360 днів у році згідно з Умовами надання банківських послуг = 4, 71 грн. процентів у день; 4, 71 грн. х 28 днів = 131, 93 грн.).

Інший приклад невірного розрахунку позивача. 31.10.2015 року за 30 днів при відсотковій ставці 43, 20% річних банк нарахував проценти у сумі 946, 73 грн. (графи 9 + 10, а саме нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти 256, 03 грн. + нараховані на прострочену заборгованість за кредитом проценти 690, 70 грн.).

Разом з тим, при обрахунку 43, 20 % річних на суму заборгованості 4 874 грн. 56 коп. за 30 днів повинно бути нараховано 175, 5 грн. процентів ( 4 874, 56 х 43, 20/100 = 2 105, 81 грн. річних процентів; 2 105, 81 грн. : 360 днів у році згідно з Умовами надання банківських послуг = 5,85 грн. процентів у день; 5, 85 грн. х 30 днів = 175, 5 грн.).

Перевіривши таким чином усі щомісячні нарахування процентів після 1.08.2014 року і до 31.01.2017 року, колегія суддів з"ясувала, що наведений банком розрахунок заборгованості по процентах не відповідає зазначеній відсотковій ставці і є значно завищеним.

Яким чином та за допомогою яких математичних формул, з врахуванням яких умов кредитного договору банк обрахував зазначену у позові суму процентів, у матеріалах справи не наведено і не цього не зміг пояснити у судовому засіданні представник позивача.

Колегією суддів проведено власний розрахунок суми процентів, виходячи із відсоткової ставки 34, 80 % річних до 31.03.2015 року, та 43, 20 % річних, починаючи з 1.04.2015 року, та такою формулою:

сума заборгованості за кредитом 4 874, 56 грн. х відсоткову ставку /100 = сума річних процентів; сума річних процентів : 360 днів у році згідно з Умовами надання банківських послуг = сума процентів за один день; сума процентів за один день х кількість днів у відповідному місяці = сума процентів за відповідний місяць.

Так, за вересень 2014 року згідно зазначеної формули обрахунку сума процентів за місяць складає 136, 59 грн.; за жовтень 2014 року - 141, 30 грн.; за листопад 2014 року - 136, 59 грн.; за грудень 2014 року - 141, 30 грн.; січень 2015 року 141, 30 грн.; лютий 2015 року - 127, 17 грн.; березень 2015 року - 141, 30 грн.; за квітень 2015 року - 175, 50 грн.; травень 2015 року - 181, 35 грн.; червень 2015 року - 175, 50 грн.; липень 2015 року - 181, 35 грн.; серпень 2015 року - 181, 35 грн.; вересень 2015 року - 175, 50 грн.; жовтень 2015 року - 181, 35 грн.; листопад 2015 року - 175, 50 грн.; грудень 2015 року - 181, 35 грн.; січень 2016 року - 181, 35 грн.; лютий 2016 року - 163, 80 грн.; березень 2016 року - 181, 35 грн.; квітень 2016 року - 175, 50 грн.; травень 2016 року - 181, 35 грн.; червень 2016 року - 175, 50 грн.; липень 2016 року - 181, 35 грн.; серпень 2016 року 181, 35 грн.; вересень 2016 року - 175, 50 грн.; жовтень 2016 року - 181, 35 грн.; листопад 2016 року - 175, 50 грн.; грудень 2016 року - 181, 35 грн.; січень 2017 року - 181, 35 грн.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 по процентах станом на 31.10.2017 року складає 5 669, 88 грн. (776, 42 грн., які є безспірними станом на 1.08.2014 року + обраховані колегією суддів проценти за вказаною формулою після 1.08.2014 року), а не 34 097, 59 грн., як зазначено позивачем.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у сумі 2998 грн., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 2098, 51 грн. - процентна складова, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, викладених у Довідці про умови кредитування, а також п.1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, нарахування пені відбувається за кожен день прострочення.

В той же час, відповідно до п.1.1.5.20 Умов кредитного договору за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний заплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії.

Враховуючи зазначені норми закону, а також ту обставину, що умовами договору штраф і пеня передбачені за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, а тому їх одночасне застосування є неможливим в силу ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим за результатами перегляду справи № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, №6-1374цс17 від 11.10.2017 року.

Окрім цього, зазначаючи у позові вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у сумі 2900 грн. позивач не вказав, представник у судовому засіданні не зміг уточнити і з матеріалів справи неможливо встановити, які суми із загальної 2900 грн. є пенею, а які - комісією, за які послуги нарахована ця комісія та чому вона включена до пені. Як вбачається з довідки про умови кредитування, щомісячна комісія за за кредитне обслуговування - відсутня.

З врахуванням наведеного, у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені та комісії слід відмовити, стягнувши неустойку у вигляді штрафу.

При визначенні розміру штрафу колегія суддів враховує, що згідно п.1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків строків платежів по будь-якому із грошових зобов"язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов"язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, а тому розмір штрафу складає 1027, 22 грн. ( 500 грн. + 527, 22 грн (5% від суми боргу 10 544, 44 грн., з яких 4874, 56 грн. - заборгованість по кредиту та 5 669, 88 грн. - заборгованість по процентах).

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 5.07.2011 року у загальному розмірі 11 571, 66 грн., з яких:

4 874, 56 грн. - заборгованість за кредитом;

5 669, 88 грн. - проценти за користування кредитними коштами;

1027, 22 грн. - штраф.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини першої цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявних у справі квитанцій, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1600 грн. та за подання апеляційної скарги - 1760 грн. Тому з відповідачки слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у загальному розмірі 3360 грн., враховуючи, що він сплачений позивачем у мінімальному розмірі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, яка проживає у АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, в користь ПАТ КБ "Приватбанк", що знаходиться у м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд 50, , МФО №305299, рахунок №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат) 11 571, 66 грн. заборгованості та понесені судові витрати у сумі 3360 грн.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 січня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома