РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря судового засідання Козельської Г.В.,

Сторони та інші учасники у справі:

Позивач: ОСОБА_1,

Представник позивача : ОСОБА_2,

Відповідач : ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

19 червня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 24 179,87 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, а всього 34 179,87грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 26 лютого 2017 року він позичив відповідачу золоті вироби, а саме ланцюжок вагою 7,5 грам та хрестик вагою 3,8 грам строком на 3 місяці. Відповідач ОСОБА_3 згідно розписки від 26.02.2017 р. зобовязувався повернути йому дані золоті вироби новим виробом або грошовим еквівалентом на день повернення до 26 травня 2017 року. На його неодноразові звернення щодо повернення золотих виробів або відшкодування за них коштів відповідач не реагує та відмовляється повертати борг.

Станом на 17 червня 2018 року НБУ встановлено курс дорогоцінних металів, зокрема золото, продаж: 1 грам золота складає 1166,36 грн. Зазначає, що відповідач позичив на три місяці золоті вироби загальною вагою 11,3 грамів, що на даний час становить 13 179,868 грн. Окрім цього, ним надавалися золоті вироби, які мають вартість роботи, зокрема вартість роботи золотого ланцюжка на даний час складає 5000 гривень, а вартість роботи хрестика складає - 6000 гривень. Загальна вартість золотих виробів разом з роботою становить 24 179,868 гривень, які просить стягнути з відповідача.

Також зазначає, що бездіяльністю відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 10 000 грн. та яка виражається в тривалій втраті його життєвих звязків, що вимагали додаткових зусиль для організації життя. Він неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення золотих виробів, однак відповідач спочатку погоджувався повернути золоті вироби або кошти за них, а потім взагалі відмовився повертати борг. Стан його здоров'я погіршився, оскільки він змушений був хвилюватися, просити відповідача повернути борг, а він не реагував. А тому позов просить задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших заяв не надійшло, відзив не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. ст. 223, 280 ЦПК, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом обєктивно встановлено, що 26.02.2017 року відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача ОСОБА_1 золоті вироби, а саме ланцюжок вагою 7,5 грам та хрестик вагою 3,8 грам строком на 3 місяці та зобов'язувався повернути даний борг купленими новими виробами або грошовим еквівалентом на день повернення боргу до 26.05.2017 року, тобто між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, про що була написана розписка. Станом на день подачі позову відповідач не повернув позивачу борг, що у відповідності до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, підтверджується розпискою. Даний письмовий договір позики, а саме розписка від 26.02.2017 року, надана позивачем на підтвердження зобовязань відповідача, є належним та допустимим доказом виникнення боргового зобовязання; цей договір позики сторони уклали відповідно до вимог статті 1047 ЦК України; наявність у позивача оригіналу розписки згідно з положенням частини третьої статті 545 цього Кодексу свідчить про неповернення боргу відповідачем, тому є підстави для стягнення з нього на користь позивача неповернутого боргу за вказаним договором. Відповідач не довів факт неодержання золотих виробів від позикодавця (в судове засідання не зявився), а тому цей договір позики є дійсним та породжує права та обовязки.

Відповідно до роз'яснень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50 цс16, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів чи речей є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику або речей.

Ст. 526 Цивільного Кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).

Станом на 17 червня 2018 року НБУ (на дату яку просить позивач) встановлено курс дорогоцінних металів, зокрема золото, продаж: 1 грам золота складає 1166,36 грн.

Так, відповідач позичив на три місяці золоті вироби загальною вагою 11,3 грамів, що становить 13 179,868 грн.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача боргу згідно договору позики від 26.02.2017 р. в розмірі 13 179,868 грн. за золоті вироби на користь позивача.

Щодо стягнення вартості робіт в сумі 11 000 грн., то в цій частині слід відмовити, оскільки вартість робіт нічим не підтверджена.

Щодо стягнення моральної шкоди, то в цій частині слід також відмовити, у звязку із наступним.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Чинним законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань.

Таким чином, за спірними правовідносинами у позивача не виникає права на відшкодування моральної шкоди.

Судовий збір розподіляється згідно ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно до задоволених вимог (704,80х13179,86/34179,87=272 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НВ 671506 виданий Хмельницьким МВ УМВСУ в Хмельницькій області 29.05.2013 р., РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 26.02.2017 р. в сумі 13 179, 86 грн.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 272 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12.10.2018 року.

Позивач : ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючий та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) .

Відповідач : ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НВ 671506 виданий Хмельницьким МВ УМВСУ в Хмельницькій області 29.05.2013 р., РНОКПП НОМЕР_1).

Суддя :