18.01.2018 Провадження по справі № 2/380/31/18
Справа № 380/1462/17
Рішення

Іменем України

18 січня 2018 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

за участю адвокатів : Неживка І.В., Порхун О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити юридичний факт про те, що він та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в період з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу. Визнати придбане ними майно, а саме житловий будинок по АДРЕСА_2 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 розміром 0,1865 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю та визнати за ним право власності на ? частину спільного майна, посилаючись на те, що дане нерухоме майно вони з померлою придбали в період проживання однією сім?єю за спільні кошти, разом зробили ремонт в будинку, на що брали кредити в банку, а тому він має право на половину цього майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Неживок І.В. позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат Порхун О.П. позовних вимог не визнали, надали до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначають, що житловий будинок по АДРЕСА_2 та відповідно земельна ділянка були особистою приватною власністю ОСОБА_5, оскільки були придбані за її власні кошти, одержані від продажу її частини квартири в м. Біла Церква (а.с.51-52).

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду показали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 2005 року проживали в цивільному шлюбі в АДРЕСА_1. Потім продали квартиру та переїхали проживати в с. П?ятигори Тетіївського району Київської області, де купили будинок, ймовірно за спільні кошти. Разом робили ремонт в будинку, на що брали кредити в банку, та придбали автомобіль.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду показали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом як сім?я з 2010 року після придбання будинку. Разом робили ремонт за кредитні кошти.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 суду показали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 переїхали проживати в с. П?ятигори в 2008 році. Разом почали проживати з 2010 року після придбання будинку. За чиї кошти був придбаний будинок вони не знають, проте ремонт робили разом. До того часу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зустрічалися.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). До дня смерті ОСОБА_5 проживала разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 в АДРЕСА_2, який і провів поховання померлої за власний рахунок (довідки П?ятигірської сільської ради № 351 від 20.06.2017 року та № 140 від 22.02.2017 року - а.с. 8,9).

05.11.2010 року ОСОБА_5 продала свою частину квартири в АДРЕСА_1 (копія договору купівлі-продажу - а.с.44) та 30.12.2010 року придбала житловий будинок по АДРЕСА_2 та земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 розміром 0,1865 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_2 ( копії договорів купівлі-продажу - а.с.10, 13).

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Ознакою сім?ї є наявність між її членами взаємних прав та обов?язків. Члени сім?ї наділені цілою системою прав та обов?язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні із довідки П?ятигірської сільської ради № 351 від 20.06.2017 року та із показів свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу до дня смерті ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Проте з якого часу вони проживали як сім?я судом встановити неможливо, оскільки документально даний факт не підтверджений, а пояснення позивача та покази свідків відрізняються між собою - позивач вказує час з 2004 року, свідки - з 2005 року та з 2010 року. Таким чином факт спільного проживання можливо встановити лише з 2010 року. А тому суд вважає недоведеним той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу в період з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, і в задоволенні даної позовної вимоги відмовляє.

Щодо визнання придбаного в період спільного проживання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? його частину, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (право спільної сумісної власності подружжя).

Тобто при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Даний факт, а саме те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу в період придбання житлового будинку та земельної ділянки судом не встановлений.

Крім того, відповідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-399цс17 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 05.11.2010 року продала свою частину квартири в АДРЕСА_1 та 30.12.2010 року придбала житловий будинок по АДРЕСА_2 із земельною ділянкою. Тобто в неї були особисті кошти на придбання житла. Доказів того, що позивач також вкладав грошові кошти в придбання будинку та земельної ділянки суду не надано. Кредитний договір від 28.02.2014 року, укладений між позивачем та ПАТ «»Креді Агріколь Банк» на суму 19760 гривень, на який посилається позивач, суд відхиляє як доказ, оскільки він не підтверджує участі позивача в придбанні майна, кредит взятий в 2014 році на споживчі цілі.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача про визнання майна спільною сумісною власністю необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3,57,74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258,259,263-265,268,354, п.9 ч. 1 перехідних положень ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області.

Суддя: Т.П.Косович