Справа №490/8729/16-ц 25.01.2018
Провадження №22-ц/784/78/18
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 490/8729/16-ц

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Черенковою Н.П. 17 січня 2017 року в приміщенні цього ж суду (дата складання повного тексту судового рішення - того ж дня)

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 4 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», який змінив назву на ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML - 401/038/2008, за яким позичальник отримала 20 300 доларів США кредитних коштів з плаваючою процентною ставкою (3, 49 % річних + FIDR) строком до 4 липня 2023 року. Цього ж дня у забезпечення виконання кредитних зобов'язань між банком і ОСОБА_2, та між банком і ОСОБА_3 укладено договори поруки № SR-401/043/2008 та № SR-401/044/2008.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань, банк просив стягнути з відповідачів солідарно кредитну заборгованість, яка виникла станом на 2 липня 2016 року у розмірі 12 356, 47 доларів США, що еквівалентно 306 704, 88 грн., з яких 11 172, 22 доларів США за тілом кредиту та 1 184, 25 доларів США за процентами.

Відповідачі участі у судових засіданнях не приймали, своєї думки стосовно позову не висловили.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2017 року позов задоволено, з відповідачів солідарно стягнуто 12 356, 47 доларів США кредитної заборгованості, що станом на 2 липня 2016 року еквівалентно 306 704, 88 грн.

Ухвалою цього ж суду від 14 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Апелянт посилалась на недоведеність розміру заборгованості, невідповідність наданих суду документів вимогам бухгалтерського обліку та неналежне повідомлення відповідачів про час та місце судового засідання.

Відзив ПАТ «ОТП Банк» на апеляційну скаргу містить спростування доводів апеляційної скарги щодо невірного визначення розміру заборгованості та інших обставин. Представник позивача посилається на обізнаність відповідачки, як колишнього керівника відділення банку, де видавався кредит на пільгових умовах, щодо всіх зарахувань сплачених коштів, а також дійсну мету її необґрунтованих заперечень - затягування виконання судового рішення.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 займала посаду керівника відділення «Фалеєвське» (м. Миколаїв) ПАТ «ОТП Банк» з вересня 2005 року.

4 липня 2008 року у відділенні банку, де працювала ОСОБА_1, між нею та представниками ЗАТ (ПАТ) «ОТП Банк» укладено кредитний договір № ML - 401/038/2008, за яким позичальник отримала 20 300 доларів США кредитних коштів з плаваючою процентною ставкою - 3, 49 % річних + FIDR, строком до 4 липня 2023 року (а.с. 24-30 том 1).

Кредитні кошти в розмірі 20 300 доларів США отримані ОСОБА_1 рівними частками по 5075 доларів США 4 липня, 27 серпня, 17 вересня та 16 жовтня 2008 року (а.с. 40-43 том 1).

Пунктом 1.4 Кредитного договору визначено умови плати за користування кредитом, порядок застосування плаваючої процентної ставки, умови її розрахунку та корегування (пункти 1.4.1.1-1.4.1.4.1.4), підвищення процентної ставки у разі порушення позичальником своїх зобов'язань (пункт 1.4.1.5). Сторони також узгодили умови дострокового повернення кредиту за ініціативою банку, порядок направлення відповідної вимоги боржнику та строк виконання ним вимоги банку (пункт 1.9).

Додатковим договором №1передбачено підвищення процентної ставки на 2% у випадку звільнення позичальника з Банку (а.с. 48 том 1).

1 червня 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 (далі - Додатковий договір № 1), за яким внесені зміни, зокрема, з питань розміру на умов застосування плаваючої процентної ставки за користування кредитом( а.с. 49 том 1).

Так сторони узгодили, що з 1 червня 2009 року плаваюча процентна ставка визначається як Плаваюча процента ставка 1: вартість залучених кредитних коштів + фіксований відсоток (1,79) (пункт 2.1.1 Додаткового договору №1), а у випадку звільнення позичальника з роботи - Плаваюча процентна ставка 2: FIDR + фіксований відсоток (5,49).

Визначення таких показників як «вартість залучених кредитних коштів» (COF) та «FIDR» , порядок їх розрахунку, умови застосування тощо передбачені розділами 1(визначення термінів) та 2 (предмет додаткового договору) Додаткової угоди № 1.

12 січня 2012 року укладено додатковий договір №2 (далі - Додатковий договір № 2), який, поряд з іншим, містить умови щодо дострокового погашення кредиту на вимогу банку (пункти 2.1.3) (а.с. 64 том 1).

Умовами Кредитного договору (пункт 1.5.2) та Додатковим договором № 2 (пункт 2.1.2.1.1) передбачено, що щомісячне повернення частини кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом безготівкового перерахування позичальником коштів на свій поточний рахунок з подальшим договірним списанням банком з поточного рахунку щомісячних нарахованих сум на погашення кредиту.

Кредитні зобов'язання ОСОБА_1 забезпечені договором поруки № SR-401/043/2008, укладеним 4 липня 2008 року між банком і ОСОБА_2, а також договором поруки № SR-401/044/2008, укладеним того ж дня між банком і ОСОБА_3 (а.с. 44, 46 том 1).

Відповідно до пунктів 1, 2 та пункту 3.1 договорів поруки кожен з поручителів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 зобов'язались відповідати перед кредитодавцем за повне і своєчасне виконання позичальником ОСОБА_1 боргових зобов'язань за кредитним договором у повному їх обсязі як солідарні боржники.

Погашення кредиту протягом 2008-2016 року здійснювалось позичальником відповідно до вищеназваних умов шляхом перерахування коштів на свій поточний рахунок. З поточного рахунку ОСОБА_1 щомісячно проводилось списання коштів на погашення кредитних зобов'язань, в тому числі, й за Кредитним договором.

З грудня 2014 року ОСОБА_1 порушувала кредитні зобов'язання що строків внесення та розміру платежів (а.с. 147 - зворот том 1).

31 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено за займаної посади керівника відділення за угодою сторін ( а.с. 145 том 2).

Останнє договірне списання коштів на погашення кредиту з поточного рахунку 6315 здійснено 15 червня 2016 року в розмірі, еквівалентному 160 доларів США (а.с. 146-147, 275 зворот том 1).

20 липня 2016 року банк направив ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про сплату кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту (а.с. 82 - 86 том 1).

Заборгованість ОСОБА_1, зазначена позивачем у позовній заяві, станом на 2 липня 2016 року складає: за тілом кредиту - 11 172,22 доларів США (а.с.80, 146 зворот том 1).

Заборгованість за процентами, визначена позивачем станом на 2 жовтня 2016 року - 1 665,66 доларів США (1 576,41 + 89,25) (а.с. 147 том 1).

Проценти нараховувались відповідно до умов Кредитного договору (пункт 1.5.2) та Додаткового договору №2 (пункт 2.1.2.1.1):

4 липня 2008 року по 31 травня 2009 року - 11,99 % (FIDR 8,5 +3,49 фіксована ставка за Кредитним договором);

1 червня 2009 року - 31 березня 2010 року - 7 % (COF 5,21% +1,79 фіксована ставка за Додатковим договором №1);

1 квітня 2010 року - 7 жовтня 2010 року - 6,43 % (COF 4,64% + 1,79);

1 жовтня 2010 року - 30 листопада 2011 року -5,81 % (COF 4,02% +1,79);

1 грудня 2011 року - 31 березня 2012 року - 6,18 % (COF 4,39 +1,79);

1 квітня 2012 року - 30 квітня 2014 року - 6,75 % (COF 4,96 +1,79);

1 травня 2014 року - 30 вересня 2014 року - 6,23 % (COF 4,44+1,79)

1 жовтня 2014 року - 28 лютого 2015 року - 6,90 % (COF 5,11+1,79)

1 - 31 березня 2015 року - 5,34 % (COF 3,55 +1,79);

1 квітня 2015 року - 24 жовтня 2016 року - 13,49 % (FIDR 8% +5,49 %).

Застосування з 1 квітня 2016 року Плаваючої процентної ставки 2 (FIDR + фіксований відсоток -5,49) після звільнення ОСОБА_1 з роботи у відділенні банку, відповідає умовам Додаткового договору №1 ( а.с.49 том 1).

Значення показників FIDR та COF обґрунтоване позивачем у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 134-144 том 2).

Проте в межах заявлених позовних вимог станом на 2 липня 2016 року розмір несплачених процентів визначено позивачем - 1184,25 доларів США (а.с.80 том 1).

Доводів щодо невірного нарахування відсотків апелянт не зазначав.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 2 липня 2016 року, заявлена позивачем до стягнення, складає 12 356,47 доларів США.

Заперечень щодо вимог про дострокове стягнення кредитних коштів апеляційна скарга не містить.

При цьому колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянта про те, що на погашення кредитної заборгованості у розмірі 20 300 доларів США позичальником протягом 2008-2016 років сплачено 41 845,28 доларів США.

Так надані відповідачкою ОСОБА_1 квитанції про сплату зазначеної суми свідчать про внесення нею коштів на поточний рахунок НОМЕР_1, відкритий банком на її ім'я (а.с. 14-75 том 2).

Поточний рахунок - це вид банківського рахунка, який відкривається банками юридичним i фізичним особам на договірній основі для зберігання грошових коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Поточні рахунки фізичним особам відкриваються як вклади до запитання i використовуються їх власниками для здійснення розрахункових операцій, які самостійно розпоряджається коштами, що на ньому розміщено (Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року у № 492).

З виписки з поточного рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що всі зазначені суми були зараховані на поточний рахунок ОСОБА_1, з подальшим списанням певних сум на погашення кредиту як за спірним Кредитним договором, так і за іншими кредитними договорами, укладеними між сторонами (а.с. 136 - 140 том 2). Крім того, з поточного рахунку здійснювали і видачу грошових коштів його власнику (а.с. 278 - 282 том 2).

Отже, поповнення відповідачкою поточного рахунку на суму 41 845,28 доларів США не може бути доказом погашення кредитних зобов'язань саме за Кредитним договором.

Не можна погодитись і з твердженням апелянта про те, що надані позивачем витяги з особового рахунку не є належними доказами кредитної заборгованості.

Надані суду витяги з рахунків, використаних банком при виконанні кредитних зобов'язань, містять всі реквізити банку, його назву, ПІБ особи власника рахунку, його номер, адреса особи, період за який сформовано виписки, дати друку, з 2011 року у виписках зазначено посаду та ПІБ відповідальної особи та зазначено про підписання виписки електронн-цифровим підписом (а.с. 164 - 292).

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України , затвердженого постановою НБУ від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи щодо операції, здійсненої протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Таким чином, колегія суддів вважає, що стягнення з позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором заборгованості станом на 2 липня 2016 року в розмірі 12 356,47 доларів США, з яких 11 172,22 доларів США за тілом кредиту та 1184,25 доларів США процентів відповідає обставинам справи, умовам укладених між сторонами договорів та вимогам матеріального й процесуального законодавства.

Разом з тим, виходячи з правил частини 3 статті 367 ЦПК, колегія суддів не може погодитись з солідарним стягненням кредитного боргу з боржника та поручителів.

За правилами статтей 541,543 ЦК щодо змісту солідарного обов'язку та за умовами Договорів поруки, укладених банком окремо з кожним з поручителів, солідарний обов'язок поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 між собою не виникає.

У зв'язку з цим резолютивна частина судового рішення підлягає зміні.

Підстав для перерозподілу судових витрат відповідно до статті 142 ЦПК не вбачається.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2017 року змінити в частині позовних вимог, виклавши резолютивну частину в наступній редакції.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «ОПТ Банк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № ML - 401/038/2008 від 4 липня 2008 року заборгованість станом на 2 липня 2016 року в розмірі 12356, 47 доларів США, що на цей період еквівалентно 306 704, 88 грн.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «ОПТ Банк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кредитним договором № ML - 401/038/2008 від 4 липня 2008 року заборгованість станом на 2 липня 2016 року в розмірі 12356, 47 доларів США, що на цей період еквівалентно 306 704, 88 грн.

Рішення суду в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: Н.О.Шаманська

В.В.Коломієць

---------------------------------

Повний текст постанови складено 29 січня 2018 року.