Постанова

Іменем України

18 січня 2018 року

м. Київ

справа № 592/11015/13-ц

провадження № 61-1201св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

представники позивача - Галушка Сергій Іванович, Шуліка Аліна Володимирівна, Материнська МаринаОлександрівна, Гакаль Роман Володимирович,

відповідач - ОСОБА_6,

представники відповідача - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми у складі судді Корольової Г. Ю. від 9 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Білецького О. М., Шевченка В. А., Семеній Л. І. від 12 березня 2015 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 жовтня 2013 рокуПублічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договром.

Позвона заява мотивована тим, що позичальник ОСОБА_6 не виконував умов укладеного з банком кредитного договору від 5 квітня 2011 року, тому позивач просив стягнути з відповідача 371 тис. 274 грн 5 коп. заборгованості станом на 16 серпня 2013 року, з яких: 43 тис. 751 грн 35 коп. - заборгованість за кредитним договором, 76 грн 75 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 24 тис. 300 грн - заборгованість за комісією, 284 тис. 990 грн 4 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за вказаним договором, 500 грн - фіксована частина штрафу, 176 тис. 55 грн 91 коп. - процентна складова штрафу, а також 3 тис. 441 грн судового збору.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 лютого 2015 року позов ПАТ «А-Банк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_9 на користь ПАТ «А-Банк» 67 тис. 228 грн 10 коп. заборгованості за кредитним договором від 5 квітня 2011 року; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що, порушуючи умови кредитного договору та цивільне законодавство, ОСОБА_6 мав заборгованість зі сплати кредиту, процентів, комісії, а тому з нього станом на 16 серпня 2013 року підлягала стягненню заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитними коштами, а також комісія.

Крім того, оскільки позивач не довів, що при укладенні кредитного договору позичальника було ознайомлено саме з доданими до позовної заяви Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), то відсутні підстави стягувати з відповідача на користь банку неустойку та штраф.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 лютого 2015 року в частині позову про стягнення неустойки залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін у вказаній частині, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відсутні підстави покладення на відповідача обов'язку зі сплати нарахованої банком пені та штрафів, оскільки позивач не довів, що під час укладення кредитного договору позичальника було ознайомлено сааме з доданими до позовної заяви Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт).

31 березня 2015 року ПАТ «А-Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені і штрафів у розмірі 303 тис. 145 грн 95 коп. і передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що кредитний договір від 5 квітня 2011 року, складовими частинами якого є заява, умови та тарифи, в установленному законом порядку не визнаний недійсним, тому є обов'язковим до виконання.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 грудня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Суди встановили, що 5 квітня 2011 року ОСОБА_9 на підставі поданої заяви позичальника отримав на споживчі цілі строковий кредит у розмірі 45 тис. грн на строк з 4 квітня 2011 року по 3 січня 2014 року, включно зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиної разової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 450 грн, якщо інше не встановлено в Умовах та правилах надання банківських послуг (далі - Умови), та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 900 грн, якщо інше не встановлено в Умовах, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредиту, сплатити проценти, винагороду, комісію в зазначені в заяві, умовах та правилах надання банківських послуг строки.

Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку відповідач засвідчив, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним і банком договір про надання банківських послуг, однак самі додані банком до позову Умови не містять підпису відповідача, не мають реквізитів необхідних для офіційного документа (дата, номер), і вказаний пункт про стягнення неустойки не відображений у заяві позичальника.

Таким чином, надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) ОСОБА_6 не підписані і докази передачі їх екземпляра позичальнику відсутні.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині позовної вимоги про стягнення пені та штрафу, оскільки умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не підписані відповідачем і позивач також не довів, що ознайомив з ними ОСОБА_6

Отже, доводи касаційної скарги вказаного висновку суду першої та апеляційної інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень першої та апеляційної інстанції в цій частині не впливають.

Таким чином, судові рішення першої та апеляційної інстанцій, в частині яку просить скасувати ПАТ «А-Банк», ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 12 березня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення пені та штрафів у розмірі 303 тис. 145 грн 95 коп. залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк