Справа № 635/2577/17
Провадження № 2/635/838/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Літінської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

представник позивача ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що має спільного з відповідачем сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач, відповідач та їх син зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. З кінця 2014 року відповідач забрала сина та стала проживати за адресою: АДРЕСА_3, у недобудованому будинку у приміщенні не придатному для проживання. Відповідач є інвалідом першої групи у звязку із захворюванням центральної нервової системи і сама потребує постійної сторонньої допомоги в повсякденному житті, що є винятковою обставиною, яка унеможливлює проживання сина з матірю. Відповідач виходячи з фізичного, інтелектуального, матеріального стану та правосвідомості не в змозі виконувати обовязки матері по вихованню, утриманню та організації домашнього побуту сина і не бажає піклуватись про сина, її поведінка не сприятливо позначається на розвиток дитини. Так, ІНФОРМАЦІЯ_9 року відповідач святкувала свій день народження в колі родичів, а син був без нагляду в результаті чого перекинув на себе окріп та отримав опіки 5% поверхні шкіри, після чого довгий час знаходився на лікуванні, але залишились шрами та глибока психологічна травма. Від спілкування в родині відповідача, син вживає нецензурну лексику, слова-паразити та слова «жаргону». У 2016 році відповідач відмовилась надавати згоду на виїзд дитини за межі України для оздоровлення, кошти що надані позивачем на влаштування дитини до дитячого садочка витратила на свої особисті потреби. Позивач з народження сина виконує свої батьківські обовязки по його утриманню та забезпечує продуктами харчування, одягом, іграшками. Позивач оформив сину закордонний паспорт. Дитина досягла віку, коли потрібно приділяти особливу увагу його розвитку. Син має відвідувати дошкільний заклад або школу розвитку, займатися іноземними мовами, спортом, тощо. Позивач є приватним підприємцем і має достатній дохід для утримання сина та організації його інтелектуального та фізичного розвитку. Крім того він працює в період з 08:00 до 14:00 з понеділка по пятницю і його робочий графік дозволяє приділяти дитині достатньо часу. Оскільки сторони не змогли дійти згоди щодо місця проживання сина, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2017 року відкрито провадження по справі.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, крім того пояснив, що відповідач не має власного житла, проживає без реєстрації в будинку, що належить її матері ОСОБА_6 Будинок без газопостачання і підтверджень, про наявність будь-якої опалювальної системи не надано, до того ж на будинок державним виконавцем накладено арешт.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, також вказав, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матірю і знаходиться в складних життєвих обставинах, тому проживання з батьком відповідає інтересам дитини. Позивач матеріально забезпечена людина і син знаходиться на його повному утриманні. В родині відповідача дитина є обєктом отримання грошових коштів для її особистих потреб, зокрема лікування як інваліда першої групи. Оточення родини відповідача негативно впливає на дитину, хлопчик дитячий садок не відвідує і не має умов розвитку його особистості, а наслідком недбалого ставлення відповідача до догляду за сином є отримання ним опіків, після лікування яких залишились шрами.

Відповідач у судовому засіданні проти визначення місця проживання дитини з позивачем заперечувала та пояснила, що дійсно має з відповідачем спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. До народження дитини та деякий час після пологів, вона із новонародженим сином та старшою дочкою проживали в будинку, що належить відповідачу, але потім стосунки погіршились і вона з дітьми переїхала жити до будинку за адресою: АДРЕСА_3, що належить матері відповідача. Дитина забезпечена усім необхідним, розвивається відповідно віку, знає батька та спілкується з ним і перешкод щодо участі позивача у вихованні сина вона не чинить. В подальшому відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи сповіщалась належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що її довіритель з дня народження сина і до теперішнього часу здійснює за ним догляд та виховання, а приводом позову про визначення місця проживання дитини стало звернення відповідача 15 березня 2017 року до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання сина і щоб не сплачувати аліменти з доходу у розмірі 420 000,00 гривень на рік, позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ним. Також зазначила, що її довіритель має позитивний досвіт материнства, оскільки виховала старшу дочку, яка в теперішній час вже навчається в медичному коледжі і наявність у відповідача певного захворювання не є перешкодою для виконання нею батьківських обовязків, а її родина допомагає їй в цьому. Просила врахувати, що дитині чотири роки і в цьому віці звязок дитини та матері є дуже тісним, при цьому відповідач сприяє спілкуванню дитини з батьком і син знає батька, проводить з ним певний час в тому числі за місцем проживання позивача. Підкреслила, що будинок опалюється, що було встановлено під час проведення обстеження житлово-побутових умов відповідача.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області Панченко Н.В., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності залишити проживати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матірю, в подальшому в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщена належним чином.

Враховуючи вік дитини, суд не зясовував думку малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо визначення його місця проживання.

Суд, заслухавши, пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про його народження.

Позивач, відповідач та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2, де також зареєстрована ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до акту, що складений 04 грудня 2016 року депутатом Жовтневої сільської рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, з січня 2015 року по день складання акту проживають без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до виписки з історії хвороби № 30667 від 20 квітня 2017 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з ІНФОРМАЦІЯ_9 року по 04 листопада 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному закладі охорони здоровя «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І. Мещанінова» з діагнозом: опік шкіри.

За довідкою Комунального закладу охорони здоровя «Центр первинної медико-санітарної допомоги с. Липці Харківського району» № 646 від 26 червня 2017 року, ОСОБА_5, розвивається згідно віку, щеплений, з квітня 2013 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: аномальна хорда лівого шлуночка, переніс захворювання: ГРВІ, у жовтні 2013 року опік; дитину на прийоми до лікаря приводить мати або бабуся ОСОБА_6, дитина охайна, доглянута.

За відомостями, що надані Липецьким дошкільним навчальним закладом (ясла-садок), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за 2016 рік жодного разу не відвідав заклад, у 2017 році чотири рази, характеризується як позитивний лідер, має жвавий характер, розвивається відповідно до віку, до садка мати приводить дитину охайною.

Суду наданий висновок Харківської районної державної адміністрації Харківської області щодо вирішення спору про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до якого доцільним є визначити місце проживання дитини разом із матірю ОСОБА_2.

Також суду наданий психологічний висновок щодо психоемоційного ставлення дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1, відповідно до якого дитина наділяє останнього роллю батька, у відносинах з ним відчуває захищеність та емоційну близькість, вважає авторитетною фігурою, орієнтується на його поведінку, як модель чоловічої ролі, відчуває емоційну прихильність, ідентифікує як члена родини, у взаємодії з батьком відчуває себе у стані психологічного благополуччя.

Позивачем в якості доказів надані: фотографії ОСОБА_5; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців та податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця від 17 лютого 2017 року про те, що він зареєстрований як фізична особа підприємець та за 2016 рік мав дохід у розмірі 420000,00 грн.; витяг № 25376202 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що виданий 22 лютого 2010 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що видане 22 лютого 2010 року Виконкомом Жовтневої сільської ради, рішення № 20 від 09.02.2010 року відповідно до яких позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2; акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 складений комісією Виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області, про те, що у будинку облаштовано все необхідне для проживання малолітньої дитини; свідоцтва про реєстрацію на імя позивача автомобіля марки «Фольксваген» та автомобіля марки «Тойота»; сертифікат про проходження позивачем профілактичного наркологічного огляду від 20 квітня 2017 року, за яким ознак наркологічних захворювань не виявлено; довідку № 78 від 20 квітня 2017 року Комунального закладу охорони здоровя «Обласний психоневрологічний диспансер», проте що позивач протягом пяти років до лікаряпсихіатра не звертався; інформація Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області від 27 квітня 2017 року, що стосовно позивача скарг не надходило; трудова книжка на імя позивача; диплом про отримання позивачем вищої освіти; атестат з відзнакою про закінчення технічного училища; повідомлення про сплату боргу у розмірі 18559,87 грн. станом на 01.05.2017 року за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідач є інвалідом першої групи за загальним захворюванням, з 01 грудня 2015 року на строк до 01 грудня 2018 року, непрацездатна, потребує постійного, стороннього догляду.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3, на праві власності зареєстрований за ОСОБА_6.

Відповідно до довідок обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідач отримує допомогу як малозабезпечена сімя, допомогу на одну дитину як одинока матір та пенсію по інвалідності, про що свідчать довідки видані у квітні 2017 року.

Відповідач в якості доказів суду надала: сертифікат про проходження відповідачем профілактичного наркологічного огляду від 15 червня 2017 року, за яким ознак наркологічних захворювань не виявлено; медичну довідку про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 01 червня 2017 року, відповідно до якої протипоказань не виявлено; довідка Жовтневої сільської ради, що в користуванні ОСОБА_6 перебуває земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3, яка використовується для обслуговування житлового будинку та для вирощування овочевих та ягідних культур; характеристика на ОСОБА_6; договір на підготовку молодшого спеціаліста, відповідно до якого ОСОБА_2 надає кошти на навчання ОСОБА_8 у Комунальному закладі охорони здоровя Харківський медичний коледж № 2; довідка про те, що ОСОБА_8 навчається у Харківському обласному медичному коледжі на контрактній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, при цьому відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В державі Україна зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, визначає Сімейний кодекс України.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 Сімейного Кодексу України, при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, має бути вислухана дитина, яка може висловити свою думку.

Аналізуючи надані докази, враховуючи вік дитини, обставини справи, поведінку обох батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач не виконує батьківські обовязки і дитина знаходиться у складній життєвій ситуації. З пояснень сторін встановлено, що малолітній ОСОБА_5 постійно проживає разом із матірю з 2014 року по теперішній час, а позивач приймає участь у вихованні дитини і спір щодо його участі у вихованні дитини відсутній. Питання визначення місця проживання дитини з позивачем постало після звернення відповідача у березні 2017 року до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина.

Судом встановлено, що батьки в однаковій мірі виконують свої батьківські обовязки по відношенню до малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дитина має прихильність до обох батьків, як позивач так і відповідач мають кожний самостійний дохід, кожний із батьків забезпечені житлом і мають умови для проживання дитини.

Суд критично ставиться до посилань позивача на те, що житлові умови відповідача не придатні для проживання дитини і не приймає їх до уваги, як такі що спростовуються даними Харківського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді ХРДА, що надані на запит представника позивача і де вказано, що будинок за адресою: АДРЕСА_3, де мешкає ОСОБА_5, обладнаний комунальними зручностями, діти мають окремі кімнати з необхідними меблями, в помешканні дотримуються санітарно - гігієнічні норми проживання, при цьому позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх посилань, а наявність заборгованості по сплаті послуг газопостачання жодним чином не свідчить, що будинок не опалюється в зимовий період.

Також суд критично ставиться до посилань позивача, що родина відповідача негативно впливає на дитину і не приймає їх до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, а відповідно до психологічного висновку, що складений на запит позивача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 орієнтований у оточуючому світі, актуальний запас знань відповідає віковим нормам розвитку, під час проведення дослідження та виконанні тестових завдань демонстрував помірний рівень працездатності, підтримував концентрацію уваги, завдання розумів з першого надання, мову має сформовану, розгорнуту відповідно до вікового розвитку, ознак дефіцитності у сферах памяті, уваги та мислення не спостерігалось, а поведінка та емоційне сприйняття ситуації обумовлені віковими особливостями розвитку та відповідають нормативному розвитку, при цьому дитина ідентифікує батька як члена сімї.

Такі висновки вказують, що мати займається вихованням дитини і її захворювання не є перешкодою для цього, позитивні емоції сина на адресу батька є в тому числі заслугою матері та її батьківським досвідом, а відсутність такого досвіду у батька може негативно вплинути на дитину такого віку, оскільки фотографування сина в оголеному виді із акцентуванням наслідків опіку свідчить, що батько недостатньо розуміється на тонкощах дитячої психіки і не врахував, що це могло травмувати дитину.

За вказаних обставин, суд, враховуючи дані висновку Служби у справах дітей ХРДА Харківської області про доцільність залишити проживати дитину з матірю, вік дитини, якому на момент розгляду справи виповнилось лише пять років і в цьому віці звязок дитини та матері є дуже тісним, виключно в інтересах дитини, залишає проживати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матірю ОСОБА_2 і відмовляє позивачу в задоволенні позову, при цьому суд враховує, що між сторонами відсутній спір щодо участі позивача у вихованні дитини, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач не чинить перешкод позивачу у його виконанні батьківських обовязків по відношенню до сина ОСОБА_5.

При розгляді справи суд не приймає до уваги докази, що не мають значення для правильного вирішення справи.

Питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 160, 161, 171 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні вимог про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Липецьким ВМ УМВС України в Харківській області, 19 листопада 2001 року, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, , місцезнаходження за адресою: місто Харків, проспект Гагаріна, 157-А.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя О.М. Пілюгіна