Справа № 755/903/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2018 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог відповідно до п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку згідно штампу поштового відділення позивачем направлено до суду 14 грудня 2017 року.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Разом з тим, зазначена позовна заява, яка подана до суду до набрання чинності змін до Кодексу, внесених Законом № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, тобто до 15.12.2017 року, містить ряд порушень вимог Цивільного процесуального кодексу України, які діяли до набрання чинності нині діючою редакцією Кодексу, а саме: в порушення вимог статей 80, 119 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) позивачем не зазначено ціну позову, ураховуючи, що предмет спору становлять вимоги майнового характеру, при цьому зміст позовної зави не містить будь-яких фактів визначення позивачем суми матеріальної шкоди саме у розмірі, зазначеному згідно предмету спору, та позивачем не зауважено чи є ця сума ціною даного позову.

Крім того, відповідно до частини першої ст.ст. 15, 16 Цивільного процесуального кодексу (у редакції, чинній до 15.12.2017 року), суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Однак, в порушення вищенаведених вимог статей 15, 16 Кодексу позивачем об'єднано в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, а саме: позовна вимога про стягнення з відповідача матеріальних збитків - є вимогою, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а вимога про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - є вимогою, що підлягає розгляду в порядку кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній до 15.12.2017 року, долучені до позовної заяви копії документів не містять належного підтвердження сплати позивачем судового збору, у розмірі, визначеному Законом «Про судовий збір» для категорії справ майнового характеру, а долучені ксерокопії квитанцій, що не завірені належним чином, не є підтвердженням належності такої оплати.

Таким чином, згідно положення п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), встановивши, що позовну заяву, скеровану до суду 14 грудня 2017 року, подано з порушенням вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності нині діючою редакцією Кодексу, суд може повернути досліджувану позовну заяву позивачу за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), заява повертається у випадку порушення правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстава для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

З огляду на вищевикладені порушення, а саме: порушення позивачем правила об'єднання позовних вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, за відсутності підстав для застосування положень статті 188 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність обставин, процесуальним наслідком яких є повернення заяви позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями185, 258-261, 353, п. 11 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року), суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: