Єдиний унікальний номер 235/3719/18 Номер провадження 22-ц/4804/260/18
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщені суду в місті Бахмуті цивільну справу №235/3719/18

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2018 року,

(суддя Філь О.Є. рішення ухвалено у м. Покровськ, повний текст судового рішення складено 23 липня 2018 року),

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах з червня 2006 року по травень 2018 року, працюючи гірничим робітником очисного вибою підземним 4, 5 розрядів з повним робочим днем в шахті.

22 січня 2018 року під час виконання трудових обовязків на виробництві з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав виробничу травму, а саме, опік полумям вибуху І-ІІ А ступеня обличчя, шиї, спини, обох рук на площі 15%, опіковий шок середнього ступеню тяжкості, термоінгаляційна травма, опік верхніх дихальних шляхів ІІ ступеню, отруєння чадним газом.

05 травня 2018 року ПАТ «ШУ «Покровське» був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 22 січня 2018 року.

У довідці до акту огляду МСЕК від 17 травня 2018 року зазначено, що позивачу вперше було встановлено третю групу інвалідності та втрату професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва у розмірі 45%. Згідно довідки МСЕК йому рекомендовано лікування та нагляд у невролога, хірурга, терапевта, встановлено потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, протипоказана робота в підземних умовах, важка фізична праця, робота на висоті, з рухомими механізмами.

Внаслідок отриманої травми він втратив можливість заробляти на життя у тому розмірі, в якому заробляв до отримання травми. Внаслідок травми функції його організму суттєво погіршилися, що відображається не тільки на можливості працювати, але і в побуті. Він вимушений лікуватися, внаслідок трудового каліцтва знижується його настрій, бо він відчуває себе неповноцінною людиною. Незважаючи на досить молодий вік, він внаслідок травми не може вести активне життя та приділяти достатньо уваги сімї. Його страждання є триваючими, втрата працездатності стійкою, він вже ніколи не зможе вилікуватися та відновити стан здоровя, що існував до травми.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача заподіяну йому моральну шкоду через травму на виробництві у розмірі 200 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь позивача 6 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в звязку з травмою на виробництві та витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 65,00 грн.; стягнуто з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача на його користь моральну шкоду, заподіяну в результаті нещасного випадку у розмірі 200 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та вимог щодо повного, всебічного та обєктивного розгляду судової справи. Зокрема, позивач зазначає, що не згодний із порядком визначення розміру моральної шкоди у відповідності до встановлених йому відсотків втрати працездатності. На думку позивача ним надано достатньо доказів на підтвердження того, що діями відповідача, який не забезпечив безпечні умови праці, йому заподіяно моральну шкоду. ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги те, що погіршення його здоровя, а як наслідок і морального стану, сталось через травму, отриману на виробництві. Крім того, через травму він втратив можливість повноцінно реалізувати своє право на працю, що також спричиняє моральні страждання.

На вказану апеляційну скаргу від представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надійшов відзив, у якому він просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення а рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2018 року без змін. Представник третьої особи зазначає, що судом першої інстанції вивчено всі докази у справі та пояснення сторін, а тому правомірно визначено розмір моральної шкоди, яку зазнав позивач через погіршення стану здоровя внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 вересня 2018 року по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року призначено розгляд справи.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року №452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 «Про переведення суддів» апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецький апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого було передано зазначену цивільну справу.

З 03 жовтня 2018 року розпочав роботу Донецький апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2018 року визначено наступний склад Донецького апеляційного суду для розгляду справи № 235/3719/18: Санікова О.С. (головуючий суддя), Будулуца М.С., Космачевська Т.В.

У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її здовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з'явились, Від представників відповідача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ «ШУ «Покровське» з 13 червня 2006 року по 17 травня 2018 року, працював гірничим робітником очисного вибою підземним 4, 5 розрядів з повним робочим днем в шахті. Був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

22 січня 2018 року під час виконання трудових обовязків на виробництві з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав виробничу травму, а саме, опік полумям вибуху І-ІІ А ступеня обличчя, шиї, спини, обох рук на площі 15%, опіковий шок середнього ступеню тяжкості, термоінгаляційна травма, опік верхніх дихальних шляхів ІІ ступеню, отруєння чадним газом.

05 травня 2018 року ПАТ «ШУ «Покровське» був складений акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 22 січня 2018 року.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 17 травня 2018 року йому вперше було встановлено третю групу інвалідності та втрату професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва у розмірі 45% до 01.06.2019 року. В довідці МСЕК зазначено, що позивачу рекомендовано лікування та нагляд у невролога, хірурга, терапевта, встановлено потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікування, протипоказана робота в підземних умовах, важка фізична праця, робота на висоті, з рухомими механізмами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ушкодження здоровя позивача сталося під час виконання ним трудових обовязків, а саме на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке відповідно до ч.2 ст. 153 КЗпП України не забезпечило небезпечні умови праці своєму працівнику, що покладає на відповідача обовязок згідно із законодавством, а саме ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати йому моральну шкоду.

Такі висновки суду є правильними.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У п. п.2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі зясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом позивач з червня 2006 року працював підземним гірничим робітником очисного вибою 4,5 розрядів на вугільному підприємстві, а саме: ПАТ ШУ «Покровське».

Висновком МСЕК від 17.05.2018 року позивачу вперше встановлено 45% втрати професійної працездатності в наслідок трудового каліцтва до 01.06.2019 року, третю групу інвалідності,а також потребу в медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні.

Відповідно до положень частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов правильного висновку про те, що саме в період роботи у відповідача були порушені права позивача на безпечні і здорові умови праці, тому відповідач згідно із діючим законодавством повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Визнаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд урахував конкретні обставини справи, доводи, викладені в позовній заяві, а також характер та ступінь моральних страждань, а саме: значне погіршення стану здоровя позивача, перебування останнього на лікуванні у зв'язку із трудовим каліцтвом, встановлення втрати працездатності до 01.06.2019 року, порушення у звязку з цим нормального укладу життя і обґрунтовано при встановленні 45% втрати працездатності вперше, а також відшкодування відповідачем у добровільному порядку позивачу моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн. визначив таке відшкодування у розмірі 6 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Що стосується доводів позивача щодо судових витрат, то вони також є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи суму заявлених позовних вимог та суму задоволених позовних вимог суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку щодо суми, яка підлягала відшкодуванню позивачу за професійну правничу допомогу у розмірі 65,00 грн.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України судом апеляційної інстанції змінюється розподіл судових витрат тільки у випадку зміни або ухвалення нового рішення без передачі справи на новий розгляд.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції не змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 01 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Санікова О.С.