ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/16/18 Справа № 215/1067/17 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я.О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

31 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про захист прав споживачів. Просила розірвати договір підряду № 10052016РШ від 10.05.2016 та стягнути з відповідача 164129 грн. 40 коп., в тому числі: 119422 грн. передоплати, 39707 грн. 40 коп. неустойки та 5000 грн. витрат на надання правової допомоги (а.с.1).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про захист прав споживачів задоволено повністю. Розірвано Договір підряду № 10052016 РШ від 10.05.2016, укладеного ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальну суму, сплачену за договором № 10052016РШ від 10.05.2016 р. в розмірі 119422 грн.; неустойку в сумі 39707,40 грн.; витрати за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн.; а разом 164129, 40 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1591, 29 грн. (а.с.119-121).

Не погодившись з рішенням суду, ФОП ОСОБА_1, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити (а.с.136-137).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 10.05.2016 року між позивачем ОСОБА_2, як замовником та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як виконавцем, укладено договір підряду №10052016РШ (далі договір), відповідно до умов якого замовник поручає, а виконавець зобов'язується своїми засобами та із своїх матеріалів виготовити радіусну шафу-купе (далі меблі) та провести збірку (монтаж) меблів на об'єкті замовника на умовах, передбачених договором, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її вартість відповідно до даного договору (а.с.2-3).

Згідно з п.2.1 договору ціна робіт, виконаних по ньому, складає 132358 грн., в т.ч.: вартість робіт по виготовленні меблів 119122 грн. та вартість робіт по збірці (монтажу) меблів 13236 грн..

Пунктом 2.3 договору сторони погодили наступний порядок розрахунків: у день укладення договору замовник вносить виконавцю передоплату в розмірі 70% ціни робіт, вказаної у п.2.1 договору, що складає 92650 грн.. Інша сума оплачується наступним чином: 20% ціни робіт, вказаної у п.2.1 договору, що складає 26471 грн. оплачується виконавцю після отримання замовником повідомлення виконавця про готовність меблів до передачі у день письмового узгодження сторонами дати поставки меблів на об'єкт замовника та 10% ціни робіт, вказаної у п.2.1 договору, що складає 13236 грн. оплачується виконавцю після закінчення робіт по збірці та монтажу, підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору виконавець зобов'язувався виготовити меблі протягом 45 робочих днів після виконання замовником умови, визначеної п.2.3.1 даного договору.

Специфікацією до договору від 10.05.2016 р., підписаною сторонами у справі, визначено найменування складових меблів та їх вартість (а.с.4).

Позивачем 10.05.2016 р. здійснено передоплату відповідачу на суму 19000 грн., про що свідчить товарний чек (а.с.5).

Крім того, позивачем 10.05.2016 р. перераховано відповідачу 74022 грн., що підтверджується квитанцією ПриватБанку та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні в суді першої інстанції (а.с.7).

Відповідно до товарного чеку від 14.07.2016 р. позивачем здійснено оплату на 26400 грн. (а.с.6), що також підтверджується розпискою ОСОБА_5 (а.с.60).

Згідно наданих позивачем товарних чеків за виготовлення шафи-купе загальна сума сплачених нею коштів складає 119422 грн..

Отже, після укладення договору і сплати позивачем 10.05.2016 р. відповідачу передоплати останній повинен був виготовити меблі протягом 45 робочих днів, а саме до 11.07.2016 року.

Проте, відповідачем вказаних строків не дотримано, меблі, визначені договором та специфікацією до нього, на день подачі позову не виготовлені та не поставлені позивачу.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов'язань виконавець виплачує замовнику неустойку в розмірі 0,3% ціни робіт, строк виконання якої порушено, за кожен день прострочення, але не більше 30% вартості такої роботи.

З урахуванням того, що сума робіт складає 132358 грн., сума неустойки із розрахунку 30% їх вартості становить 39707 грн. 40 коп..

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеність порушення прав ОСОБА_2, як споживача, які підлягають захисту обраним нею способом - шляхом розірвання договору підряду № 10052016РШ від 10.05.2016 та стягнення з відповідача сплачених позивачем грошових коштів за вказаним договором в сумі 119422 грн., неустойки в сумі 39707, 40 грн., а також витрат за правову допомогу 5000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Як передбачено ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

За правилами ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі позивачем.

Згідно із ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального та нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Пунктом 2 цієї статті передбачено, що споживач це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцією для особистих потреб, безпосередньою не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

З системного аналізу вказаних правових норм випливає, що визначальною ознакою для віднесення правовідносин до тих, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», є наявність особистої потреби фізичної особи для особистих потреб, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

При розгляді справи встановлено, що позивач уклав договір підряду, як фізична особа, будь-які дані щодо виконання підрядних робіт, як найманим працівником, відсутні.

Факт укладення договору підряду сторонами по справі не спростований.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відповідно до абзацу 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача.

При розгляді справи було встановлено, що в передбачені умовами договору строки, виконавець не виконав визначені у ньому роботи, не повідомив замовника про вартість та характеристики виготовленої частини меблів.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на порушення позивачем умов договору, а саме, те, що позивач передала гроші третій особі, нібито на виконання умов договору, проте відповідач жодних довіреностей чи доручень на отримання вищевказаної суми не надав, що є порушенням п.2.3.2. - тобто порушення строків платежів. Згідно п. 7.3. Договору, у разі порушення Замовником строків платежів більше ніж на 2 робочі дні - Замовник сплачує Виконавцю неустойку в розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше 30 % від суми роботи. Отже, на момент подачі апеляційної скарги така неустойка становить 39707,000 грн. У зв'язку з порушенням позивачем умов договору, виконання робіт було призупинено.

Зазначені доводи, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

За правилами ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином не підтвердженні, оскільки, зазначаючи, що ОСОБА_2 не виконала умови договору, через що апелянт зупинив виконання робіт, проте, жодних претензій позивачу не направив.

Доводи апеляційної скарги, що сплата позивачем коштів, передбачених умовами договору, на час винесення рішення підтверджена копією розписки, а не оригіналом, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки чинним законодавством не передбачено наявність саме таких документів в оригіналі в матеріалах справи та апелянтом сам факт отримання грошей не спростовуєтся.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: