Провадження №22-ц/772/123/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач :Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 рокуСправа № 127/20536/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів: Сала Т.Б., Голоти Л.О.

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 17 листопада 2017 року у м. Вінниці під головуванням судді цього суду Луценко Л.В., дати складання повного тексту цього рішення не відомо,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -АТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, посилаючись на те, що 29 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк»), та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання житлової квартири АДРЕСА_1 у розмірі 78 500 доларів США на строк до 28 червня 2026 року зі сплатою 12,50 % річних.

29 червня 2006 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав банку в іпотеку вищевказану квартиру, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2006 року. 1 серпня 2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, за умовами якої, у тому числі, сторонами було погоджено черговість погашення кредитної заборгованості.

26 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло права вимоги по усім кредитним та забезпечувальним договорам укладеним між банком та фізичними особами, у тому числі за кредитним та іпотечним договорами від 29 червня 2006 року, укладеними з відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе кредитних зобов'язань, станом на 28 липня 2015 року у нього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 986 981 грн. 15 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 897 389 грн. 11 коп., заборгованість по сплаті процентів у розмірі 89 592 грн. 04 коп.

З урахуванням наведеного ПАТ «Дельта Банк» просило у рахунок погашення заборгованості у розмірі 986 981 грн. 16 коп. за вказаним кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на зазначену вище квартиру, шляхом визнання за банком права власності на неї, що передбачено умовами іпотечного договору.

Справа розглядалась судами неодноразово, останнім рішенням, ухваленим у цій справі Вінницьким міським судом Вінницької області 17 листопада 2017 року, позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні пред'явлених до нього позовних вимог відмовити.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 31/148/06-N, за умовами якого позичальник отримав кредит на придбання житлової квартири АДРЕСА_1 у розмірі 78 500 доларів США на строк до 28 червня 2026 року зі сплатою 12,50 % річних (том 1 а.с. 6-13).

29 червня 2006 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 31/152-І152/06-N, за умовами якого відповідач передав банку в іпотеку вищевказану квартиру, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2006 року (том 1 а.с. 20-23).

Положеннями п. 6.2. вказаного кредитного договору передбачено, що у разі недотримання позичальником умов цього договору та/або іпотечного договору банк має право вимагати дострокового його розірвання, припинення надання кредитів у рамках кредитної лінії, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих процентів за користування ними, відшкодування збитків, завданих банку унаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору, а у разі невиконання позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 4.2. іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору.

01 серпня 2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до кредитного договору від 29 червня 2006 року, за умовами якої, у тому числі, сторонами було погоджено черговість погашення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором (том 1 а.с. 14-19).

26 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло права вимоги по усім кредитним та забезпечувальним договорам укладеним між банком та фізичними особами, у тому числі за кредитним договором від 29 червня 2006 року та іпотечним договором від 29 червня 2006 року, укладеними з ОСОБА_3 (том 1 а.с. 28-38).

15 квітня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 ОСОБА_3 було направлено лист-вимогу № 31.4-08/3710/15 від 10 квітня 2015 року (том 1 а.с. 24-26) про те, що на підставі укладеного 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги до АТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_3 за його договірними зобов'язаннями із ПАТ «Кредитпромбанк». Цим листом-вимогою звернуто увагу ОСОБА_3 на те, що ним не виконуються взяті кредитні зобов'язання і станом на 31 березня 2015 року розмір простроченої заборгованості становить 2 156, 50 доларів США. Повідомлено останнього про необхідність розгляду цього листа-вимоги у строки, передбачені законодавством та кредитним договором, а також сплатити прострочену (поточну) заборгованість. Застережено, що у разі незадоволення цього листа-вимоги банк буде вимушений захищати свої майнові права шляхом позасудового врегулювання спору або зверненням до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 31 березня 2015 року становить 43 269, 59 доларів США. У разі невиконання цих вимог банк розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

Згідно з розрахунком заборгованості за вказаним договором кредиту станом на 28 липня 2015 року розмір заборгованості відповідача перед АТ «Дельта Банк» становить 986 981 грн. 15 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 897 389 грн. 11 коп., заборгованість по сплаті процентів - 89 592 грн. 04 коп. (том 1 а.с. 76).

Станом на 01 березня 2017 року кредитна заборгованість відповідача становить 1 178 156 грн. 27 коп., з яких: тіло кредиту - 38 050, 30 доларів США (за офіційним курсом НБУ гривні до долара США - 1 033 587 грн. 47 коп.), відсотки - 4 237, 94 долари США (за офіційним курсом НБУ гривні до долара США - 115 118 грн. 19 коп.), пеня - 29 450 грн. 61 коп., що вбачається з розрахунку заборгованості станом на цю дату (том 2 а.с. 28-31).

14 березня, 12 квітня, 13 червня 2017 року ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості перерахував кошти у загальному розмірі 37 600 грн., що підтверджується квитанціями від цих дат (том 2 а.с. 34, 47, 48).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку (том 1 а.с. 73-111) станом на 17 липня 2017 року ринкова вартість трикімнатної квартири, загальною площею 84,2 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, становить 1 321 000 грн. без ПДВ.

Станом на 08 вересня 2017 року кредитна заборгованість відповідача становить 1 288 347 грн. 25 коп., з яких: тіло кредиту - 38 050, 30 доларів США (за офіційним курсом НБУ гривні до долара США - 989 428 грн. 91 коп.), відсотки - 4 763, 02 долари США (за офіційним курсом НБУ гривні до долара США - 123 853 грн. 68 коп.), пеня - 52 589 грн. 67 коп., штрафні санкції за порушення умов кредитного договору - 122 474 грн. 99 коп., що вбачається з розрахунку заборгованості станом на цю дату (том 2 а.с. 118-121).

Згідно квитанції від 19 жовтня 2017 року відповідачем у рахунок заборгованості перераховано банку 75 000 грн. (том 2 а.с. 129).

Суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 7, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549, 589, 610-612, 1049, 1052, 1054 ЦК України, дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань належним чином не виконував, а відповідно до погоджених сторонами умов вказаного договору іпотеки, зокрема положень п.п. 4.2. - 4.4. цього договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору. Звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно, або прийняти його у власність у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У випадку, коли позасудове врегулювання унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або звернутись до суду.

Фактично всі доводи апеляційної скарги зводяться до посилань на те, що відповідач не погоджується із розрахунком кредитної заборгованості, а ринкова вартість його квартири є заниженою.

Апеляційний суд такі доводи відхиляє, оскільки із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції на виконання положень ст. 10 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення) всебічно і повно з'ясував обставини справи, зокрема сприяв реалізації процесуальних прав відповідача шляхом роз'яснення його прав, однак останній не заявляв відповідних клопотань для з'ясування обставин, що, на його думку, мають значення для справи і потребують спеціальних знань. Відповідач не заперечував існування заборгованості за кредитним договором, проте не погоджувався з її розміром. Разом із тим свого розрахунку заборгованості не надав і правильність розрахунку, визначеного кредитором, не спростував.

Законодавством не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням із вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення неналежного його виконання.

Такий правовий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-340цс15, яка відповідно до 360-7 ЦПК України (в редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення) була обов'язковою для застосування.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : Т.Б. Сало

Л.О. Голота

Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2018 року.