ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/765/18

Головуючий у першій інстанції - Іващенко А.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/160/18

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду від 19 червня 2018 року, ухвалене в складі судді Іващенко А.І. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

дата складання повного тексту: 27 липня 2018 року, м.Новгород-Сіверський,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 101971 грн. 53 коп. за кредитним договором №б/н від 11 жовтня 2011 року, яка складається за наступного: заборгованість за кредитом - 1891 грн. 16 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 90413 грн. 19 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 4335 грн. 20 коп.; штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 4831 грн. 98 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н від 11 жовтня 2011 року, відповідно до умов якого відкрито картковий рахунок в національній валюті на 2000 грн. та видано платіжну картку. Відповідно до укладеного кредитного договору, клієнт зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць до 25 числа, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені у разі порушення строків сплати заборгованості. Відповідач умови кредитного договору не виконувала внаслідок чого й виникла заборгованість в сумі 101971 грн. 53 коп.

Заочним рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 19 червня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 1891 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при ухваленні рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що в підтвердження позовних вимог Банком надано належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України, а саме кредитний договір підписаний особисто відповідачем, розрахунок заборгованості станом на 31 березня 2018 року, відповідно до якого в період часу з 05 лютого 2013 року по 09 липня 2013 року відповідач здійснювала сплату за користування кредитом.

Особа, яка подає апеляційну скаргу зазначає, що підписуючи анкету-заяву відповідач погодився з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Укладення кредитного договору таким чином законодавству України не суперечить. Отримання кредиту та розмір заборгованості неоспорений позичальник, тому договір є обов'язковим для виконання сторонами, правильність проведення розрахунку позивачем відповідач належними та допустимими доказами не спростував, будь-яких клопотань з цього приводу не заявляв, зокрема і про проведення відповідної експертизи.

Представник Банку вважає, що суд незаконно звільнив відповідача від сплати процентів за користування кредитом, чим грубо порушив права кредитора. Зазначає, що відповідач не оскаржував кредитний договір, навпаки, погодився з ним, що підтверджується його особистим підписом в договорі та сплатою за користування кредитом в період часу з 05 лютого 2013 року по 09 липня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу суду не надала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а тому не є складовою договору, а з розрахунку заборгованості не зрозуміло механізм нарахування процентів за користування кредитом, тому слід відмовити в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та неустойки.

Колегія суддів Чернігівського апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 грудня 2012 року ОСОБА_2 заповнила в Банку анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В зазначеній анкеті-заяві відповідач вказала, що вона згодна на те, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Однак, вбачається, що в даній анкеті не вказано виду тарифу обслуговування кредитної карти, на який погоджувалася відповідачка, розмір кредиту, не відмічено отримання пам'ятки клієнта, яка містить в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування (а.с.7).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11 жовтня 2011 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_2,, станом на 31 березня 2018 року існує заборгованість за кредитом 1891 грн. 16 коп., заборгованість по процентам - 90413 грн. 19 коп. та заборгованість по судовим штрафам 5331 грн. 98 коп., а разом 101971 грн. 53 коп. (а.с.5-6). Однак, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника є аналітичним документом банку, складеним в односторонньому порядку, що не був погоджений з відповідачем, тому не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до місцевого суду не надав.

Надані позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.8), а також Умови та Правила (а.с.9-23) не підтверджують умов, на які погодилась відповідач, підписуючи заяву-анкету, адже не містять підпису ОСОБА_2

Інших доказів суду першої інстанції надано не було.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, вбачається, що в наданій анкеті-заяві ОСОБА_2 відсутні істотні умови кредитного договору, які є обов'язковими відповідно до вимог ст.1054 ЦК України.

Позивачем апеляційному суду після відкриття провадження у справі також подано письмові пояснення. Позивач вважає, що підписуючи заяву-анкету відповідач погодилась з умовами кредитування, однак вбачається, що анкета-заява містить особисту інформацію відповідачки, її прізвище, ім'я по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, номер засобу зв'язку. Втім заява не містить відомостей про освіту, місце роботи, сімейний стан, що передбачено анкетою. За відсутності у сторони стандартних умов та правил банку, які є невід'ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого ч.3 ст.203 ЦК України. Так в анкеті-заяві зазначено, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка «Універсальна», зарплатна картка, картка «Gold», пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста книжка та ідентифікація з паспортом. Однак анкета-заява не містить відміток щодо обраних позичальником із перелічених банківських послуг. Також у бланку передбачено зазначення позичальником бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою кредитка «Універсальна/Gold», однак відповідна графа не заповнена.

Крім того, апеляційний суд відмовляє представнику Банку у дослідженні нових доказів, наданих суду апеляційної інстанції, а саме: копію наказу про затвердження Умов і Правил від 2010 року, копію довідки про умови кредитування по договору SAMDN74205 ОСОБА_2, копію довідки про видачу ОСОБА_2 платіжної картки, копію виписки по рахунку відповідачки, копію інформації про клієнта ОСОБА_2, оскільки відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. При цьому представник Банку не довів, що неподання до суду першої інстанції доказів було зумовлено поважними причинами. Крім того, з наданої суду першої інстанції анкети-заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що договір не має номеру, в той час, як надані суду апеляційної інстанції докази містять іншу інформацію.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи апеляційної скарги, що в підтвердження позовних вимог Банком надано належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги, що підписуючи анкету-заяву відповідач погодився з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки з наданих документів неможливо встановити з якою саме Пам'яткою, Умовами та Тарифами погодилась ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги, що суд незаконно звільнив відповідача від сплати процентів за користування кредитом, чим грубо порушив права кредитора, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки ґрунтуються лише на незгоді позивача з судовим рішенням.

Інші доводи АТ КБ «ПриватБанк» спрямовані на зміну оцінки доказів, що здійснена судом першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ч.1п.4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення, заочне рішення Новгород-Сіверського районного суду від 19 червня 2018 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий: Судді: