ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2018 року м. Кропивницький

справа № 393/55/17

провадження № 22-ц/781/117/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Суровицької Л.В., Чельник О.І.

за участю секретаря Бодопрост М.М.

учасники справи :

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представник позивачів за довіреністю - ОСОБА_3

відповідач - Приватне підприємство Агрофірма «Перспектива»

представник відповідача за довіреністю - Головатюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_2 на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2017 року у складі судді Баранського Д.М. у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до Приватного підприємства Агрофірма «Перспектива» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктами 11, 13 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Приватного підприємства Агрофірма «Перспектива» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначали, що на підставі Державного акту разом зі ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки, яка розташована на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району.

У жовтні 2010 року на частині належної їм земельної ділянки відповідач зібрав їх врожай насіння соняшника, що підтверджується рішеннями судів. Завдана позивачам матеріальна шкода складає 49385 грн.

Також діями відповідача їм завдана моральна шкода, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, моральних страждань, погіршення стану здоров'я. Для відновлення законних прав витрачається певний час, матеріальні витрати. В результаті цього вони позбавлені почуття життєвої захищеності, що призвело до погіршення здоров'я, пригніченого настрою, посилило емоційну неврівноваженість, імпульсивність та збудливість. Завдану моральну шкоду оцінюють в 30000 грн.

Просили стягнути з відповідача на їх користь на відшкодування матеріальної шкоди 49385 грн., моральної шкоди 30000 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2017 року після задоволення відводів (самовідводів) справа передана на розгляд до Долинського районного суду Кіровоградської області (а.с.22).

Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник позивачів просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що строк позовної давності не пропущено, оскільки Державний акт на земельну ділянку видано на ім'я ОСОБА_3, який звертався до суду з позовом про стягнення збитків з усієї земельної ділянки. Проте судом стягнуто лише його частину збитків, вказавши, що земельна ділянка належить трьом співвласникам. Остання ухвала Вищого спеціалізованого суду України у цій справі винесена 26 вересня 2014 року, тому строк позовної давності повинен рахуватись з дня, коли позивачі дізнались, що їх права порушені, тобто з 26 вересня 2014 року. Цей строк закінчується 26 вересня 2017 року. Позивачі звернулись до суду в лютому 2017 року, тому строк позовної давності не пропущений.

В засіданні апеляційного суду представник позивачів підтримав доводи апеляційної скарги. Пояснив, він та позивачі, які є його братами, дізналися про незаконне зібрання відповідачем врожаю соняшника на їх земельній ділянці у жовтні 2010 року. В 2011 році всі вони звернулися з позовом до відповідача про витребування насіння соняшнику, але за їх заявою в 2011 році їх позов залишено судом без розгляду. В листопаді 2012 року до суду з позовом про відшкодування шкоди він звернувся один, брати такий позов не подавали. Остаточне рішення в справі за його позовом ухвалено 26 вересня 2014 року і саме з цього часу почався перебіг позовної давності для позивачів.

Представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки про порушення своїх прав позивачі дізналися у жовтні 2010 року, строк звернення з позовом до суду закінчився в жовтні 2013 року, а з позовом позивачі звернулися до суду в лютому 2017 року, пропустивши строк на тривалий час: більше трьох років. Суд правильно за заявою відповідача про застосування позовної давності відмовив в позові.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, власниками земельної ділянки НОМЕР_1, площею 12,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новогородківської селищної ради Новгородківського району є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, тобто кожний має право власності на земельну ділянку, площею 4,25 га.

Безпосередньо в Державному акті на право власності на земельну ділянку визначено, що кожному з них належить 1/3 частка у спільній власності (а.с.64), чим спростовуються доводи апеляційної скарги, що відповідно до Державного акту власником земельної ділянки є лише ОСОБА_3.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах за позовом ОСОБА_3 встановлено, що в період з 06 по 07 жовтня 2010 року Агрофірма «Перспектива» випадково зібрала насіння соняшнику на земельній ділянці, яка належить на праві спільної власності позивачам та ОСОБА_3, чим заподіяла їм матеріальну шкоду (а.с.58-59,60-62,84).

Про факт завдання шкоди внаслідок незаконного збору врожаю соняшника позивачам стало відомо в жовтні 2010 року, що ними не оспорюється.

Крім того, ст.261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушене право, покладається на позивача.

З позовом до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої відповідачем в жовтні 2010 року незаконним збором врожаю, позивачі звернулися в лютому 2017 року (а.с.1-3).

У справі відповідачем подана до винесення судом рішення письмова заява про застосування позовної давності (а.с.54-56). Позивачі в суді першої інстанції не просили поновити строк позовної давності і причини його пропуску не зазначали.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачам завдана матеріальна та моральна шкода, та, встановивши, що строк для звернення з позовом до суду пропущено без поважної причини, правомірно відмовив в позові з підстав спливу позовної давності.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Посилання представника відповідача на те, що перебіг позовної давності починається з 26 вересня 2014 року, є безпідставним та не ґрунтується на нормах матеріального права щодо підстав переривання перебігу позовної давності, зазначених в ст.264 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 27 грудня 2011 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 до Приватного підприємства Агрофірма «Перспектива» про витребування майна (насіння соняшника) із чужого незаконного володіння залишено без розгляду за їх заявами (а.с.53).

В листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Приватного підприємства Агрофірма «Перспектива» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2014 року на його користь пропорційно до його частки у праві власності на земельну ділянку (4,25 га) стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди 6871 грн. 24 коп. та залишено в силі рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2014 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 1500 грн. (а.с.7-8,60-62).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08 січня 2014 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2014 року відмовлено.

Постановлення зазначеної ухвали у справі за позовом ОСОБА_3 не є початком перебігу позовної давності для звернення позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до суду про відшкодування шкоди, завданої їм в жовтні 2010 року.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 19 січня 2017 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

О.І.Чельник