ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2018 року м. Кропивницький

справа № 396/950/17

провадження № 22-ц/781/104/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Чельник О.І., Кіселика С.А., Суровицької Л.В.

секретаря: Двоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року у складі судді Кухарської Н.А. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Українська Наталія Михайлівна, про визнання недійсним договору міни земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Українська Наталія Михайлівна, про визнання недійсним договору міни земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування позову вказала, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 29 грудня 1999 року позивач є власником земельної ділянки площею 5,5406 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_5 в період з 2004 року по 2014 рік передавала в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Зоря».

Вказала, що 19 липня 2013 року позивач уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси з питань користування земельною ділянкою №393 площею 5,5406 га, що розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Посилалась на те, що 11 липня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від імені якої діяла на підставі довіреності ОСОБА_8, уклали договір міни земельних ділянок, відповідно до якого був здійснений обмін земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належної позивачеві, розміром 5,5406 га, розташованої на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області на земельну ділянку для ведення фермерського господарства розміром 0,1000 га, кадастровий номер - НОМЕР_2, належної відповідачу ОСОБА_4, розташованої на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Зазначений договір міни був посвідчений 11 липня 2014 року приватним нотаріусом Українською Н.М. Зазначала, що позивач бажала передати її в оренду, а наміру на відчуження земельної ділянки площею 5,5406 га, в тому числі шляхом її обміну, не мала. Проте, внаслідок недобросовісних дій відповідачів та формального підходу нотаріуса до вчинюваних нею нотаріальних дій ОСОБА_5 залишилась без земельної ділянки. Крім того, позивач вважає вказану угоду такою що була вчинена із порушенням мораторію на заборону відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, оскільки укладена угода суперечить п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року № 288. Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати недійсним договір міни земельних ділянок від 11 липня 2014 року та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 5,5406 га.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним договір міни земельної ділянки, загальною площею 5,5406 га, з кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 11 липня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського нотаріального округу Кіровоградської області Українською Наталією Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за №1018. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, загальною площею 5,5406 га, з кадастровим номером НОМЕР_3, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що виникло на підставі договору міни від 11 липня 2014 року №1018. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. ОСОБА_5 подала клопотання про розгляд справи без її участі, а також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів ухвалила слухати справу у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 5,5406 га, що розташована території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9-10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2014 року ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Підставою виникнення права власності є договір міни земельних ділянок, серія та номер: 1018, виданий 11.07.2014 року приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. (а.с.16).

Згідно з договором міни (обміну) земельних ділянок від 11 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Українською Н.М. 19 липня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за №1280, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, від імені якої діяла на підставі довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області Українською Н.М. від 19 липня 2013 року - ОСОБА_6, діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин (зокрема, з вимогами недійсності правочину), уклали цей договір про те, що ОСОБА_4 міняє земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки - для ведення фермерського господарства на належну ОСОБА_5 земельну ділянку площею 5,5406 га, що знаходиться на теорії Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення переданої у приватну власність земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказану земельну ділянку, що належить ОСОБА_4, посвідчується Державним актом ЯК №005150, виданим Новоукраїнською райдержадміністрацією 27 грудня 2012 року, кадастровий номер НОМЕР_2, зареєстрованим у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 27 грудня 2012 року за №01968. Нормативна грошова оцінка тієї ділянки склала на момент укладення спірного договору 1715 грн.

Право власності на земельну ділянку, що належить ОСОБА_5, посвідчується Державним актом на право приватної власності НОМЕР_1, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 342. Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки на момент укладення спірного договору склала 125829,00 (сто двадцять п'ять тисяч вісімсот двадцять дев'ять гривен 00 копійок). В пункті 7 договору зазначено, що обмін земельних ділянок проводиться без грошової доплати (а.с.62-63).

Як убачається із заяви ОСОБА_4 від 05 вересня 2017 року, відповідач просив нотаріуса виправити технічні описки в зазначеному договорі міни земельних ділянок від 11 липня 2017 року, яка була подана до суду першої інстанції після відкриття провадження у даній справі та розгляду її по суті. Зазначений договір містить виправлення описок, про що нотаріусом були зроблені відповідні записи. (а.с.95).

Вказаний договір договору міни земельних ділянок від 11 липня 2017 року підписаний ОСОБА_4 та представником позивача ОСОБА_6

При укладенні зазначеного договору ОСОБА_6 діяла від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності від 19 липня 2013 року, якою позивач уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси з питань користування земельною ділянкою №393, площею 5,5406 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належної їй на підставі Державного акту КР № НОМЕР_3, виданого Глодоською сільською радою 09 грудня 1999 року Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №342 (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним договору міни земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірний договір міни земельних ділянок було укладено в період дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також з порушенням вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 15 розділу Х Перехідних положень ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема статтею 14, передбачено, що у разі, якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально. Пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону Кабінет Міністрів України зобов'язано розробити рекомендації щодо обміну земельними ділянками, одержаними власниками земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

На реалізацію цієї норми Закону наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 листопада 2003 року №288 було затверджено рекомендації щодо обміну земельними ділянками, згідно з підпунктами 3, 5 яких власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звертається усно або письмово до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву, на яку він бажає обміняти свою земельну ділянку, із пропозицією укласти договір міни земельних ділянок. Оскільки обмін земельними ділянками здійснюється за згодою їх власників, то у разі відхилення пропозиції укласти договір міни земельних ділянок власник земельної ділянки, який виявив бажання її обміняти, має право звернутись із зазначеною вище пропозицією до власника іншої земельної ділянки на межі цього або іншого масиву.

Отже аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що обміненими можуть бути тільки земельні ділянки за схемою «пай на пай» та за наявності умов і підстав, визначених у ст.14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» .

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання договору міни земельної ділянки недійсним.

Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Як убачається із наданої ОСОБА_5 довіреності від 19 липня 2013 року, ОСОБА_6 було уповноважено на укладання, за розсудом представника, договору міни земельної ділянки площею 5,5406 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та належить позивачу (а.с.17).

В результаті укладеного договору міни у власність ОСОБА_4 перейшла земельна ділянка площею 5,5406 га, яка розташована на території Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, а у власність ОСОБА_5 перейшла земельна ділянка площею 0,1000 га, яка розташована на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.63 зворот).

Встановлено, що земельні ділянки, обмін яких було здійснено, не знаходяться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а розташовані на різних територіях, а саме: Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області відповідно та, крім того, мають різне цільове призначення, а саме: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та для ведення фермерського господарства відповідно.

Враховуючи наведені вище обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що міна земельних ділянок між позивачем та відповідачем відбулась із порушення умов, передбачених ст.14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, носять формальний характер, не підтверджені відповідними доказами та висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складено 19 січня 2018 року.

Головуючий суддя: О.І. Чельник

Судді: С.А. Кіселик

Л.В. Суровицька