Справа № 487/2988/18
Провадження № 2/487/1671/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.10.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.05.2018 року звернувся з позовною заявою, в якій просить суд визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 гараж №Н-1 загальною площею 53,4 кв.м., що знаходиться у м. Миколаєві, автогаражний кооператив "Сонячний".

В обґрунтування позову зазначила, що 08.01.1983 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ФП № 398921. Наразі шлюб між сторонами не розірвано, однак фактично шлюбні відносини між ними припинено з кінця 2012 року. Тривалий час позивачу взагалі не було нічого відомо про місцезнаходження відповідача, однак згодом вона дізналася про те, що ним створено нову сімю в іншій країні. Позивач розшукувала відповідача через правоохоронні органи, 3.01.2013р. подавала заву до відділу внутрішніх справ Заводського району на розшук ОСОБА_2, якого знайдено так і не було.

Також, наявний акт від 18.08.2014р. про не проживання відповідача за місцем реєстрації з січня 2014р. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2014 року по справі № 487/8735/14-ц відповідача визнано таким, що втратив право користування квартирою № 114 по вул. Озерна, 29 у м. Миколаєві в силу не проживання відповідача у названому приміщенні більш ніж 6 місяців.

На підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2018 № 111728939 позивач є власницею гаражу № Н- 1, що знаходиться у м. Миколаєві, автогаражний кооператив «Сонячний» з 26.12.2017р..

В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про слухання справи за його відсутністю.

В судовому засіданні відповідач не з'явився, був повідомлений належним чином про слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2018 № 111728939 позивач є власницею гаражу № Н-1, що знаходиться у м. Миколаєві, автогаражний кооператив «Сонячний» з 26.12.2017р..

Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Тобто, застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

В судовому засіданні судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.12.2014 року по справі № 487/8735/14-ц відповідача визнано таким, що втратив право користування квартирою № 114 по вул. Озерна, 29 у м. Миколаєві в силу не проживання відповідача у названому приміщенні більш ніж 6 місяців.

Також судом встановлено, що приблизно з кінця 2012 року між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони разом не проживали з цього періоду часу, і у них відсутній спільний бюджет, взаємні обов'язки, припинено ведення спільного господарства.

Разом з тим у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Не належить до спільної сумісної власності майно, набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 6 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Оскільки судом встановлено, що право власності на гараж №Н-1 набув 26.12.2017 року, у період фактичного припинення шлюбних відносин, суд вважає, що спірний автомобіль слід розглядати як особисту приватну власність ОСОБА_1, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об'єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13.

Таким чином, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - 704.80 грн..

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2,4,13,76-81,95,258-259,263ЦПК України ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 гараж № Н-1 загальною площею 53,4 кв.м., що знаходиться у м. Миколаєві автогаражний кооператив "Сонячний".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Позивач: ОСОБА_1, народилась 25.10.1959 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, народився 16.02.1959 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354,355 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Суддя Д.Г. Нікітін