Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1691/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого судді Лисюк І.О.
за участю секретаря Федорів О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 позичив у неї кошти в сумі 14 500 (чотирнадцять тисяч пятсот) євро 00 центів.
На підтвердження вказаної позики відповідачем складена та особисто підписана розписка від 13 жовтня 2014 року. Згідно розписки ОСОБА_2 повинен був повернути кошти до 31 грудня 2014 року. Однак, на даний час позиченої суми не повернув і зробити це в добровільному порядку відмовився.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
А відтак, розмір трьох відсотків річних за весь час прострочення становить 1199,00 Євро, що підтверджується наступним розрахунком :
період прострочки 01.01.2015 року по 03.10.2017 рік становить -1006 днів.
14.10.2014 року між нею та ОСОБА_3, був укладений договір поруки, відповідно до якого, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання частини зобовязань ОСОБА_2 перед Кредитором за Договором позики від 13.10.2014 року оформленого у формі розписки ОСОБА_4 від 13.10.2014 року, укладеним між Кредитором та Боржником, а саме в частині виконання зобовязання Боржником в розмірі (сумі) 100 Євро 00 центів.
Згідно п. 2.1 вищевказаного Договору поруки, у разі порушення Боржником обов'язків за Договором позики Поручитель відповідає перед Кредитором у розмірі (сумі) 100 Євро 00 центів заборгованості. А відтак, ОСОБА_3 відповідає солідарно із ОСОБА_2 за виконання зобовязань по розписці в межах суми заборгованості в розмірі 100 Євро 00 центів.
Просить суд винести рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в її користь заборгованість за договором позики в розмірі 14 400 євро 00 центів та 1199 євро 00 центів - три відсотки річних, в гривневому еквіваленті на день повернення коштів та стягнути солідарно із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 в її користь заборгованість в розмірі 100 євро 00 центів в гривневому еквіваленті на день повернення коштів.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце слухання справи були повідомлені за місцем реєстрації відповідно до положень ст.128 ЦПК України.
В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено, текст боргової розписки містить безумовне та однозначне зобов'язання стосовно певної грошової суми на користь позивача від імені відповідача. Аналіз змісту розписки дає підстави стверджувати, що сторона відповідача визнала наявність боргу в певному розмірі станом на визначену дату, що свідчить про природу правових відносин між сторонами спору.
Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року, №6-1662цс17 від 18 жовтня 2017 року, №6-996-цс17 від 13 грудня 2017 року, а також в постанові Верховного Суду від 23 січня 2108 року № 61-880 св 17.
Як встановлено, оригінал боргової розписки, приєднаний позивачем до позовної заяви, наданий суду саме цією стороною, долучений до матеріалів справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Ту обставину, що розписка знаходилась у позивача і ним подана в суд вважає доказом боргових зобовязань відповідачів перед позивачем з урахуванням вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України, ст. 545, ст.1046 ЦК України.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Суд враховується те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, його змісту, а й факту передачі грошової суми позичальнику.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 частину суми боргу в розмірі 14 400 євро, що еквівалентно 513 564,89 грн. за договором позики суд визнає обґрунтованими, і позов в цій частині підлягає до задоволення.
Щодо вимог позову про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено, слідує із змісту оригіналу розписки від 13 жовтня 2014 року, ОСОБА_2 зобовязувався повернути суму боргу з відсотками до 31 грудня 2014 року. (а.с.39).
Щодо вимог позову про солідарне стягнення з відповідачів 100 Євро, судом встановлено наступне.
14.10.2014 року ОСОБА_3 поручитель, з одного боку, та ОСОБА_1 кредитор з другого боку, уклали Договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання частини зобовязань ОСОБА_2 боржником, перед кредитором за договором позики від 13.10.2014 року, оформленим у формі розписки ОСОБА_2 від 13.10.2014 року укладений між кредитором та боржником, а саме в частині виконання боржником зобовязання в розмірі 100 Євро.
Згідно п. 2.1 вищевказаного Договору поруки, у разі порушення Боржником обов'язків за Договором позики Поручитель відповідає перед Кредитором у розмірі (сумі) 100 Євро 00 центів заборгованості.
Згідно із ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Як випливає із ст. 553 ЦК України, договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Як встановлено, кредитором предявлено вимогу до поручителя відповідно до ст.ст. 554,555 ЦК України.
Таким чином, ОСОБА_3 відповідає солідарно із ОСОБА_2 за виконання зобовязань по розписці в межах суми заборгованості в розмірі 100 (сто) Євро 00 центів, а тому позовні вимоги в цій частині теж підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4926 грн. 36 коп.
Керуючись ст. 259 ЦПК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 «А», квартира 87, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, жительки смт. Гусятин, вулиця Шевченка, будинок 2 «А»АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, жительки с. Чагарі Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 100 (сто) євро, що еквівалентно 3566, 42 грн. за курсом НБУ, станом на 26.01.2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 «А», квартира 87, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, жительки с. Чагарі Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4926 грн. 36 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Гусятинським районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Гусятинський районний суд Тернопільської області.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 31 січня 2018 року.
Суддя: підпис
Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк