АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/214/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шумко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: Національний банк України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП Банк») про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що 11 грудня 2006 року між ним та закритим акціонерним товариством (ЗАТ) «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № ML-B00/3 05/2006, відповідно до якого позивачу надавався кредит в розмірі 80 000 дол. США, але у нього немає жодного документу, які б вказували про передачу та отримання коштів від банку до позичальника.

При цьому, право власності на вказані грошові кошти від банку до нього не перейшло, валютний рахунок на який поступали 80000 дол. США на його ім'я не відкривався, заявки на конвертацію такої суми в грошову одиницю України він не подавав.

Оскільки відповідач стверджував, що право власності перейшло на валюту шляхом конвертації даної суми в національну грошову одиницю, позивач через свого представника надіслав запит до банку та просив надати інформацію щодо діяльності банку пов'язаної зі здійсненням валютних операцій, проте отримав відмову в задоволенні запиту, оскільки ця інформація становить банківську таємницю.

Посилаючись на те, що позивач не погоджується з такою відповіддю відповідача, вважає її незаконною та такою, що порушує його інтереси, просив визнати бездіяльність ПАТ «ОТП Банк» протиправною та зобов'язати надати інформацію на запит від 22 грудня 2014 року, а саме:

- повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від ЗАТ «ОТП Банк» від 11 грудня 2006 року про конвертацію, в сумі 80 000 дол. США, від заявника через банк і купівлю української гривні;

- повідомити чи направлялась заявка від 11 грудня 2006 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 80 000 дол. США від позичальника через банк і купівлю української гривні;

- якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти, то вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти;

- повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 80 000 дол. США кредитних коштів;

- надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 80 000 дол. США - на споживчі цілі;

- надати такі розрахунки : суму погашеного кредиту; сума нарахованих відсотків (комісії); сума сплачених відсотків (комісії); сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації;

- підтвердити повноваження особи, яка підписала кредитний договір № ML-B00/3 05/2006 від 11 грудня 2006 року від імені банку.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року частина позовних вимог про визнання бездіяльності ПАТ «ОТП Банк» протиправною, залишена без розгляду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, остільки відповідач неправомірно відмовляє позивачу у наданні інформації стосовно їх же договірних відносин, щодо чого районним судом не надано правової оцінки, а отже, фактично не розглянуто другу частину позовних вимог про надання інформації, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Про день і час учасники судового розгляду справи повідомлені належно, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників судового розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 11 грудня 2006 року між позивачем ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено договір про надання споживчого кредиту № МЬ-В00/305/2006, відповідно до якого позивачу надали кредит в розмірі 80 000 дол. США. (а.с.6-10).

Позивач через свого представника 22 грудня 2014 року поштою направив на адресу ПАТ «ОТП Банк» запит на інформацію, в якому просив повідомити:

- чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 80000 дол. США від Позичальника через Банк на купівлю української гривні;

- якщо направлялась така заявка, просить вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти;

- повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 80000,00 доларів США кредитних коштів;

- надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 80000,00 дол. США на купівлю нерухомості;

- підтвердити повноваження начальника управління продажів малого бізнесу та підтримки продажів малого та мікробізнесу (м. Вінниця) ЗАТ «ОТП Банк» ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підписали даний кредитний договір від імені Банку.

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що надісланий позивачем ОСОБА_4 запит на інформацію не відповідає нормам закону, а позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон про банки), відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. При цьому, банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Згідно статей 47, 49 та 55 Закону про банки, банки здійснюють кредитне обслуговування боржника на договірних умовах.

Відповідно до пункту 1.8 Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 25 січня 2012 року № 23, банк за кожним кредитом боржника формує кредитну документацію (справу) боржника відповідно до вимог, визначених цим Положенням.

Кредитна документація (справа) боржника має містити мінімально необхідні дані, перелік яких наведено в додатку 2 до цього Положення.

Відповідно до ст. 56 Закону про банки, клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати, зокрема, інформацію та консультації з питань надання банківських послуг.

В той же час, відповідно до частини першої статті 60 Закону про банки інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Статтею 61 Закону про банки визначено, що банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом:

- обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю;

- організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю;

- застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації;

- застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Порядок розкриття інформації, що становить банківську таємницю, встановлений статтею 62 Закону про банки. Так, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду, на письмову вимогу відповідних державних органів, визначених цією статтею Закону. Особи, винні в порушенні порядку розкриття та використання банківської таємниці, несуть відповідальність згідно із законами України.

Крім того, вимоги до захисту, зберігання, використання та розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, визначені Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року №2 267 (далі - Правила № 267).

Порядок та межі розкриття банками інформації, що містить банківську таємницю, визначені розділом 3 Правил № 267.

Відповідно до пункту 3.1 Правил № 267 письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою.

Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально.

Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта.

За таких обставин, враховуючи вимоги діючого законодавства, районний суд правомірно відмовив в задоволенні позову, з підстав невідповідності форми запиту діючим нормам.

Твердження апеляційної скарги про те, що банк (відповідач) не спростував того, що для видачі кредиту в іноземній валюті комерційному банку необхідно здійснити конвертацію на банківській валютній біржі, а відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у наданні інформації стосовно їх же договірних відносин, колегія суддів визнає безпідставними, такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав до задоволення позову, остільки запит складено без додержання порядку розкриття інформації, що становить банківську таємницю.

Представником позивача не було надано до його запиту письмового дозволу від ОСОБА_4, засвідченого підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально, а отже, відповідач правомірно відмовив у наданні запитуваної інформації, що виключає також підстави до висновків про визнання бездіяльності банку протиправною.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 січня 2018року.

Головуючий: Судді: