АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/231/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Фетісової Т.Л.

суддів Карпенко О.В., Василенко Л.І.

за участю секретаря

ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 (ухвалене о 08 год. 15 хв. у залі судових засідань Христинівського районного суду, повний текст складено 03.11.2017) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Христинівського районного споживчого товариства Черкаської області в особі директора ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Христинівська міська рада, про зобовязання виконати рішення міської ради,:

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив зобовязати директора Христинівського РайСТ та директора продуктового ринку Христинівського РайСТ виконати рішення виконкому Христинівської міської ради від 13.04.2000 №98, рішення Христинівської міської ради від №2/5, №37-2/1-V від 26.03.2009, №358 від 21.12.1999. В обґрунтування вказано на те, що наведеними рішеннями заборонено торгівлю на вулицях міста Христнівка, що прилягають до продовольчого ринку Христинівського РайСТ, та заборонено торгівлю товарами непродовольчої групи на ринку Христинівського РайСТ. Однак всупереч зазначених рішень останнє надало торгівельні місця субєктам підприємницької діяльності, що здійснюють роздрібну торгівлю непродовольчими товарами, чим порушило право ринку «Аграрник» на здійснення господарської діяльності.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 позовні вимоги у справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що наведеними у позові рішеннями органу місцевого самоврядування заборонено торгівлю товарами промислової та господарської групи на території ринку РайСТ. Зазначений ринок вважати продовольчим. Заборонено торгівлю на прилеглих до ринку РайСТ вулицях. Торгівлю товарами промислової та господарської групи винести на територію ринку «Аграрник». Однак вказані рішення відповідачем не виконуються. Торгівля продовольчими товарами на ринку РайСТ здійснюється у невідведених для цього місцях у звязку із заставленням цього ринку палатками з промисловими товарами, що створює великі проблеми для мешканців прилеглих територій, прохід та проїзд яких суттєво обмежено у звязку із стихійною торгівлею. Зазначені рішення міської ради є обовязковими для виконання субєктами, стосовно яких їх винесено.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів порушення його прав діями відповідача у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що Христинівське районне споживче товариство (РайСТ) Черкаської області є юридичною особою, яка створена організацією громадян, які обєднались для ведення спільної господарської діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб. У відповідності до пп. «м» п. 7 розділу І Статуту Христинівського райСТ в редакції від 06.08.2008 товариство надає послуги на змішаному ринку по організації торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами.

Зі змісту виданого Черкаською обласною споживспілкою паспорту ринку вбачається, що змішаний ринок Христинівського РайСТ знаходитьсяпо вул. Гагаріна,13 в м. Христинівка Черкаської області, і споживче товариство є власником майна ринку.

Рішенням виконкому Христинівської міської ради від 24.02.2000 №57 «Про скасування рішення №194 від 01.07.1999» з 01.03.2000 заборонено торгівлю на прилеглій до ринку Христинівського РайСТ території вулиць Щорса, Гагаріна і Воровського та запропоновано субєктам торгівлі всіх форм власності з 01.03.2000 визначитись з місцем торгівлі на території ринку ТОВ «Аграрник». Контроль за виконанням рішення покладено на Христинівський РВ УМВС та виконавчий комітет міської ради.

09.07.2002 Христинівська міська рада своїм рішенням № 2/5 заборонила торгівлю на всіх вулицях міста та визначила, що ринок Христинівського РайСТ вважається продовольчим з правом торгівлі на його території товарами продовольчої групи, а приватний ринок «Аграрник» вважається промисловим з правом торгівлі на його території товарами продовольчої групи.

Рішенням Христинівської міської ради №37-2/1-V від 26.03.2009 заборонено торгівлю на вулицях міста та визначено, що палатки з промисловими товарами підлягають розміщенню на ринку «Аграрник», а палатки з продовольчими товарами - на ринку Христинівського РайСТ.

Позивач зазначає, що наведені рішення органу місцевого самоврядування відповідачем ігноруються та не виконуються на території ринку Христинівського РайСТ та прилеглих вулицях ведеться торгівля як продовольчими так і непродовольчими товарами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнаная або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із розясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів констатує, що особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст. 13 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У даній справі позивачами не вказано та не доведено доказами, яке та яким чином порушено його право у разі невиконання наведених ним рішень органів місцевого самоврядування щодо регламентації торгівлі на ринках м. Христинівка Черкаської області зі сторони відповідача.

Саме по собі порушення норм законодавства, у разі його доведеності, не може свідчити про можливість застосування судом відповідних правових наслідків у разі звернення субєкта, який у аспекті положень процесуального закону, зокрема ст. 4 ЦПК України, не має права на звернення до суду в своїх інтересах чи інтересах інших осіб.

Колегія суддів враховує, що апеляційні доводи стосуються лише незаконності, на думку апелянта, факту невиконання рішень міської ради зі сторони відповідача та не спростовують висновків суду про недоведеність порушень внаслідок цього прав, свобод чи інтересів позивача.

Як вірно вказав суд першої інстанції рішення Христинівської міської ради та її виконавчого комітету, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, стосуються Христинівського РайСТ та ринку «Аграрник».

Апеляційний суд враховує, що апелянтом не надано доказів у підтвердження його доводів про те, що торгівля продовольчими товарами на ринку РайСТ здійснюється у невідведених для цього місцях, що створює великі проблеми для мешканців прилеглих територій, прохід та проїзд яких суттєво обмежено, та що цим також порушуються права позивача.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 03.11.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Христинівського районного споживчого товариства Черкаської області в особі директора ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Христинівська міська рада, про зобовязання виконати рішення міської ради залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строки та порядку, визначені цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 26.01.2018.

Головуючий

Судді