Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2018 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі судового засідання Фоміних С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «ДТЕК " Шахта "Комсомолець Донбасу», про стягнення компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні,

за участю позивача не з'явився,

представника відповідача Коломієць І.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з данимпозовом, в якому посилався на те, що 18.05.2004 року його було прийнято на роботу до ПАТ «ДТЕК "Шахта "Комсомолець Донбасу» на посаду гірничого робочого з ремонту гірничих виробок підземним 3 розряду. 24.03.2011 року його було переведено на посаду гірничого робочого з ремонту гірничих виробок підземним 4 розряду. Наказом № 1210к від 15.03.2017 року його було звільнено з посади за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію. На день звільнення з роботи ПАТ « ДТЕК "Шахта "Комсомолець Донбасу» не здійснило йому виплату грошової компенсації за невикористану відпустку строком 47 днів, а також вихідну допомогу при припиненні трудового договору у зв'язку із виходом на пенсію, у розмірі , передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до розрахункових листів за 2016-2017 року, виданих йому ПАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу», його середньомісячна заробітна плата складала 9231 гривня 00 копійок. Тобто сума грошової компенсації за 47 днів відпустки складає 2169 гривні 85 копійок. Вихідна допомога при звільненні має бути виплачена у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку, отже складає суму 27693 гривні. Вважає дії відповідача незаконними та просить стягнути з ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 21692 гривні 85 копійок та вихідну допомогу при звільненні у розмірі 27693 гривні 00 копійок.

Позивач в попередніх судових засіданнях надав пояснення, аналогі викладеним в позовній заяві, на задоволенні позову наполягав. Надав письмову заяву про завершення судового розгляду за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засідання позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у запереченнях, які були надана суду у попередніх судових засідання.

Зі змісту заперечень вбачається, що відповідач визначає факт звільнення позивача на підставі наказу № 1210-к від 15.03.2017 року, але вказує, що звільнення було зумовлено тим, що з 13 березня 2017 року підприємство було незаконно захоплено третіми особами і з цього часу відповідач фактично втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою Донецька область м. Хрестівка (м. Кіровське), у тому числі, до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, у тому числі про затвердження та введення в дію штатного розпису, особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу, анкети, особові картки та ін.), посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками. З цього приводу відповідач звернувся до правоохоронних органів і на підставі його заяви було порушено кримінальне провадження по факту захоплення 13.03.2017 року майнового комплексу. Крім того, зі змісту заперечень вбачається, що виконати свої обов'язки перед позивачем, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, відповідач не має можливості, внаслідок настання обставин непереборної сили, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2372/2/21-10.2.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів України про працю.

Судом встановлено, що позивач з 18.05.2004 року по 15.03.02017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.14-16).

15.03.2017 року позивач був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, згідно наказу № 1210к від 15.03.2017 року, що також підтверджується копією трудової книжки.

Згідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законам або договором (ст. 5 ЦПК України).

Згідно ст. 10 ЦПК України ,обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-89 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що виробничі потужності ПАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» (код юридичної особи 05508186) знаходяться в м. Хрестівка (до 2016 року м. Кіровське) Донецької області. У зв'язку із взяттям у 2014 році під контроль м. Кіровське (з 2016 року м. Хрестівка) незаконним збройним формуванням), було змінено місцезнаходження ПАТ «ДТЕК "Шахта " Комсомолець Донбасу» з адреси у м. Кіровське (з 2016 року м. Хрестівка) та зареєстровано за адресою Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, 1.

Вказані обставини позивачем не спростовані.

Представник відповідача в своїх письмових запереченнях (а.с.31-39) вказує на те, що з 13 березня 2017 року ПАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» було незаконно захоплено третіми особами і з цього часу відповідач фактично втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за адресою Донецька область м. Хрестівка (м. Кіровське).

Витягом з кримінального провадження № 0000152 від 21.03.2017 року підтверджується, що за вищевказаними фактами за заявою ПАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» (код 05508186) Головним управлінням Національної поліції у Донецькій області 18.03.2017 року дійсно розпочато досудове розслідування за ч.3 ст.206 КК України (а.с.64).

Згідно зі статтею 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 5 червня 2014 року) передбачено, що у районі проведення АТО можуть вводитися тимчасові обмеження прав і свобод громадян.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р, затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких є м.Хрестівка ( Кіровське). Крім того, прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. Так, наказом Служби безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», визначені такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, як Донецька і Луганська області з 07 квітня 2014 року.

Задля надання відповідної оцінки ситуації, що склалася у діяльності ПАТ «ДТЕК "Шахта "Комсомолець Донбасу», останній звернувся із відповідним запитом до Торгово-промислової палати України.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2372/2/21-10.2 (а.с.40-61) підтверджується існування форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання обов'язків ПАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу», передбачених законодавством України про працю, в тому числі і ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України, а саме 15 березня 2017 року, 21 березня 2017 року, 24 березня 2017 року, 31 березня 2017 року, кожному працівникові видати належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Вказаним висновком підтверджується, що такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобов'язальної сторони, якою за цим висновком є ПАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу», передбачених законодавством України про працю, в тому числі і ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як настання обставин непереборної сили, які встановлені висновком торгово-промислової палати, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України.

Крім того слід зазначити, що висновок Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2372/2/21-10.2 (а.с. 40-61) ґрунтуються на тому, що з 13.03.2017 року (з дати фактичного захоплення невстановленими особами виробничих потужностей) відповідач фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітників у день звільнення.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на те, що відповідач при звільненні не розрахувався з ним, а саме не виплатив йому грошову компенсацію за невикористані 47 днів щорічної відпустки в розмірі 21692 гривні 85 копійок та вихідну допомогу при звільненні у сумі 27693 гривні 00 копійок.

Представник відповідача в своїх письмових поясненнях вважав документи, які надані позивачем, не належними доказами, вказуючи на те, що відповідач втратив контроль над підприємством, в тому числі і над документами, які знаходились в його віданні і тому не може підтвердить дійсність документів, які були надані суду представником позивача, як документи, що брались до уваги останнім для розрахунку сум, які підлягають виплаті при звільненні позивача.

Вирішуючи питання чи є надані представником позивача документи (табуляграми) належними доказами у справі, суд виходив з такого.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

У ст. 30 Закону України "Про оплату праці" міститься аналогічна норма, доповнена зобов'язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Табуляграма - це звітний документ, результат розрахунку, віддрукований на табуляторі або друкованому пристрої комп'ютера. Таким чином, табуляграма є підтвердженням нарахованої заробітної плати, яка містить відомості про період оплати, загальну нараховану суму, розшифровку виплат та утримань і не є безспірним доказом на підтвердження розміру заборгованості.

Крім того, слід звернути увагу на те, що надані розрахункові листи (а.с.4-6) не мають відомостей з яких можливо б було встановити, яке ж саме підприємство їх видало, також не містять підпису та прізвища особи, яка засвідчила їх видачу.

Враховуючи наведене, суд не приймає до уваги вищевказані документи, оскільки останні, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, не є належними та допустимими доказами, так як з моменту захоплення ПрАТ «ДТЕК шахта Комсомолець Донбасу» в м.Кіровськ (м.Хрестівка) будь-які видані підприємством документи не можуть бути належними доказами з огляду на те, що підприємство вийшло з-під контролю керівництва, а відповідач з об'єктивних причин позбавлений можливості підтвердити або спростувати розмір заборгованості перед позивачем.

За таких обставин не можливо зробити беззаперечний висновок щодо наявності заборгованості грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 21692 гривні 85 копійок.

Також вимоги позивача про виплату йому вихідної допомоги при звільненні у розмірі, передбаченому трудовим договором, але не менше тримісячного середнього заробітку у сумі 27693 гривні 00 копійок під час розгляду справи своє підтвердження не знайшли.

Відповідно до п.7.5 Колективного договору встановлено, що при першому звільненні робітника з підприємства у зв'язку із виходом на пенсію виплачується за рахунок коштів підприємства одноразову допомогу, розмір якої залежить від стаду роботи в галузі.

З наданої копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.7-16) не вбачається у позивача наявності стажу роботи у галузі 20 років та більше.

Також не доведено факту того, що вихідна допомога у зв'язку із виходом на пенсію в розмірі, передбаченому колективним договором, не була виплачена підприємством.

Таким чином вказані вимоги ґрунтуються виключно на припущеннях позивача та не можливо зробити беззаперечний висновок того, що позивач не отримував грошової допомогу при звільненні.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити, так як доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності сум заборгованості ПАТ «ДТЕК "Шахта "Комсомолець Донбасу» перед позивачем внаслідок його звільнення 15.03.2017 року, а тому і підстав вважати, що трудові права позивача є порушеними на час розгляду справи немає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариство «ДТЕК "Шахта "Комсомолець Донбасу» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги при звільненні - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 15 січня 2018 року

Суддя О.С. Овчиннікова