АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шимківа С.С. (доповідача), Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року (суддя Куцоконь Ю.П.) у справі № 569/11866/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "БМ Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості за договором №10/2/120208 від 12.02.2008 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії, зокрема в будь-який спосіб відчужувати та обтяжувати приміщення магазину, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. С. Бандери, 60, що належить ОСОБА_8 та перебуває в іпотеці в АТ "БМ Банк" до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказує, що предметом судового розгляду за позовом банку є кредитна заборгованість ОСОБА_4, про стягнення якої заявлено позовну вимогу.

Приміщення магазину, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, предметом даного судового розгляду не являється.

Суд не врахував, що приміщення магазину за адресою: м. Рівне, вулиці С. Бандери,60 уже перебуває в іпотеці банку згідно договору іпотеки нерухомого майна № 10/2/120208.

Просить суд скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення.

_______________________________________________________________________

Справа № 569/11866/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Куцоконь Ю.П.

Провадження № 22-ц/787/286/2018 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що внаслідок певних дій може утруднитися чи унеможливитися виконання судового рішення по даній справі.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, із заяви про забезпечення позову вбачається, що в провадженні Рівненського міського суду знаходяться цивільні справи за позовом ОСОБА_4 до АТ "БМ БАНК" про визнання недійсним кредитного договор та за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4 і АТ "БМ БАНК" про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_4 та АТ "БМ БАНК" (а.с. 7).

Таким чином, вимога банку про забезпечення позову спрямована на недопущення зміни правового статусу майна, яке виступає у якості забезпечення виконання боржником кредитних зобов'язань та збереження такого майна до вирішення справи.

Враховуючи зміст заявлених позовних вимог, а також те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду, колегія суддів, вважає, що суд обґрунтовано застосував забезпечення позову, наклавши арешт на приміщення магазину, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. С. Бандери, 60 із забороною на її відчуження.

Спосіб забезпечення позову обрано судом першої інстанції у відповідності із положеннями ст. 150 ЦПК України в попередній редакції.

Підстав для скасування постановленої судом першої інстанції ухвали та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко