ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/26/18 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

ОСОБА_1 і його представника адвоката ОСОБА_2, представника Великоглибочецької сільської ради - Полотнянко-Крива С.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/16181/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Великоглибочецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Вимоги обґрунтував тим, що по сусідству із позивачем проживає ОСОБА_4, на межі між їхніми господарствами останній понасаджував багато дерев і кущів, корені і гілки яких проникають на його сторону і чинять перешкоди затіняють земельну ділянку, тому не може використовувати її за цільовим призначенням, для вирощування сільськогосподарських культур. На його прохання позрізати кущі і дерева відповідач не реагує, тому звернувся до Великоглибочицької сільської ради із заявами про вирішення питання щодо законності розташування зелених насаджень в господарстві громадянина ОСОБА_4

Комісія сільської ради у 2013 році провела обстеження між господарствами, в ході якого встановила, що біля межі є насадженні фруктові дерева сторони гр. ОСОБА_4 і рекомендувала йому їх зрізати, однак той в свою чергу відповідних заходів не вжив.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що судом в повній мірі не з'ясовано дійсних обставин справи та невірно застосовані норми матеріального права.

В судовому засідання ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали і навели доводи аналогічні викладеним в скарзі.

Представник сільської ради вказала, що позивач неодноразово звертався зі скаргами на неналежний стан межі між позивачем і відповідачем.

ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено заявлених вимог.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджено копією державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2, та яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_4 є власником суміжної земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 та належить останньому (згідно довідки №393 від 03 травня 2018 року, виданої Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району).

Великоглибочецька сільська рада зобов'язала ОСОБА_4, згідно рішення №3, 5 скликання від 30 жовтня 2006 року упорядкувати межу, яка розділяє присадибні ділянки ОСОБА_5 і ОСОБА_1 та обрізати гілки дерев, що затіняють город гр.ОСОБА_1 (а.с. 37)

Згідно з п. г ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

У відповідності зі ст. 152 цього ж Кодексу, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки.

Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ст. 109 ЗК України, кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі.

Зазначаючи, що позивачем не доведено позовних вимог суд першої інстанцій не спростував факти, викладені в рішенні та листах сільської ради про наявність в позивача перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою .

Так згідно листа від 03 жовтня 2013 року Великоглибочецька сільська рада повідомила, що комісія сільської ради, провела обстеження між господарствами ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, за результатами якого встановлено, що біля межі є насадженні фруктові дерева сторони гр. ОСОБА_4 Комісія рекомендувала гр. ОСОБА_4 зрізати фруктові дерева (а.с. 15).

Листом від 24.02.2015 року Виконком Великоглибочецької сільської ради рекомендував ОСОБА_4 дотримуватись правил добросусідства..

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що судом першої інстанції неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та те, що ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору, колегія суддів вважає що з відповідача ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 скасувати і постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у використанні належної йому земельної ділянки, шляхом зобов'язання ОСОБА_4 зрізати гілки та корені дерев і кущів, які проникають з його земельної ділянки на земельну ділянку ОСОБА_1.

Стягнути з Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в користь держави 1600 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий Г.М.Шевчук

Судді М.В.Ходоровський

З.Є.Ткач