Справа № 360/1300/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ? Унятицького Д.Є.

за участю секретаря - Буларги Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 12 липня 1960 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Під час шлюбу ними набуто у власність житловий будинок присадибного типу з надвірними будівлями та земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Незважаючи на те, що вона витратила багато зусиль на догляд та ремонт будинку, обробку земельної ділянки відповідач не впускає її до будинку, ображає та погрожує побиттям, тому останні два роки вона вимушена проживати в сусідньому старому будинку по АДРЕСА_2, який зовсім не пристосований для життя. Оскільки дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок загальною площею 69,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 69,4 кв.м. та ? частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га по АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1960 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9).

З копії архівної довідки №06-04/230 виданої 30 червня 2017 року (а.с.10) архівним сектором Бородянської районної державної адміністрації вбачається, що рішенням виконавчого комітету Новокорогодської сільської ради від 23 серпня 1991 року (протокол №8) №46 затверджено рішення правління колгоспу «Заповіти Ілліча» про передачу в особисту власність жилих будинків присадибного типу з надвірними будівлями та з земельними ділянками громадянам села Новий Корогод, згідно складених списків. Згідно списку під №202 - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) житловою площею 41,0, загальною площею 69,4, площа земельної ділянки 0,12.

З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що на виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 30 червня 1990 року "Про передачу громадянам, які переселені з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, житлових будинків у приватну власність" відповідачу передано у власність житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується актом, затвердженим 23 серпня 1991 року.

З копії довідки №217 Новокорогодської сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні норми містилися в ст.22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю .

Враховуючи викладене, оскільки спірний житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності, доказів, що можуть вплинути на збільшення або зменшення часток подружжя суду не надано, то суд частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2, в порядку поділу, право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

Підстав для задоволення позову в частині прав на земельну ділянку не вбачається, оскільки доказів набуття права власності на неї суду не надано.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку поділу, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29 січня 2018 року.

Головуючий-суддяД.Унятицький