Справа №522/8119/18
Провадження №2/522/6381/18
30 жовтня 2018 року м.Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги,
Позивач 10.05.2018 року звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачені кошти у сумі 54 347,20 грн..
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Допомога була призначена на підставі заяв про призначення адресної допомоги від 09.03.2016 року, 09.09.2016 року, 09.03.2017 року та 07.09.2017 року на період з 01.04.2016 року по 31.01.2018 року. В заявах відповідач зазначав, що ані в нього, ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дружина відповідача, ОСОБА_2 з 16.03.2016 року є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. В позові позивач зазначив, що відповідач надав недостовірні відомості щодо наявності у будь-кого з членів його сімї житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, що призвело до надміру виплаченої допомоги за період з 01.04.2016 року по 31.01.2018 року у розмірі 54 347,20 грн. 31.01.2018 року ОСОБА_1 було надіслано листа про необхідність повернення надміру отриманих коштів. Станом на 25.04.2018 року загальна сума надміру виплачених коштів у розмірі 54 347,20 грн. не відшкодована на розрахунковий рахунок департаменту, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з зазначеним позовом.
До суду 18.05.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим або знятим з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться.
Ухвалою суду від 31.05.2018 року провадження у справі було відкрито з призначенням до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 16.07.2018 року.
Представник позивача у судове засідання призначене на 16.07.2018 року не зявився, надав суду заяву щодо розгляду підготовчого засідання за його відсутністю.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 16.07.2018 року не зявився, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. розгляд справи відкладено на 29.08.2018 року.
Ухвалою суду від 16.07.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.08.2018 року.
Учасники справи у судове засідання призначене на 29.08.2018 року не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Розгляд справи у звязку з неявкою сторін відкладено на 18.10.2018 року
Представник Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в судове засідання призначене на 18.10.2018 року не зявився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання позивача щодо розгляду справи за відсутністю його представника, також не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано.
Крім того, у судові засідання призначені на 16.07.2018 року, 29.08.2018 року та 18.10.2018 року відповідач ОСОБА_1 був викликаний через оголошення у пресі.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
З 23.10.2018 року по 29.10.2018 року суддя перебувала у відпустці.
У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 30 жовтня 2018 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 01.10.2014 року №505, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасом окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 02.06.2015 року за №5105/005045 (а.с.19).
Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Позивачу була призначена адресна допомога на підставі заяв від 09.03.2016 року, 09.09.2016 року, 09.03.2017 року та 07.09.2017 року на період з 01.04.2016 року по 31.01.2018 року (а.с.15, 17, 21, 22).
Відповідно до п.5 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», у заяві зазначаються відомості про наявність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
У заявах відповідач зазначав, що ані в нього, ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
Між тим, згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідка від 30.01.2018 року), дружина відповідача, ОСОБА_2 з 16.03.2016 року є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).
Згідно п.6 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сімї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 26.12.2017 року є власником квартири, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Липи Івана та ОСОБА_1, 3, кв.23 (а.с.11-12).
З наданих до позову документів вбачається, що відповідач надав недостовірні відомості щодо відсутності у будь-кого з членів його сімї житла розташованого за межами тимчасово окупованої території, що призвело до надміру виплаченої допомоги за період з 01.04.2016 року по 31.01.2018 року у розмірі 54 347,20 грн.
Відповідно до п.10 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Відповідно до п.11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.
Відповідачу ОСОБА_1 31.01.2018 року Департаментом було надіслано листа про необхідність повернення надміру отриманих коштів (а.с.6). Проте, добровільно вимоги позивача ОСОБА_1 виконані не були.
Станом на 25.04.2018 року загальна сума надміру виплачених коштів у розмірі 54 347,20 грн. не відшкодована на розрахунковий рахунок відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Отже, відповідач свідомо погодився отримати грошову допомогу за період з 01.04.2016 року по 31.01.2018 року у розмірі 54 347,20 грн., розуміючи неправомірність такого нарахування, оскільки при заповненні заяв про призначення допомоги зазначив, що ані в нього, ані у будь-кого з членів сімї немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, що свідчить про недобросовісність набувача.
Таким чином, оскільки відповідач набув зазначену допомогу без достатніх на то правових підстав та свідомо не повідомив про наявність у власності його дружини і його квартири, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний повернути надміру виплачені кошти державі.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до змісту ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №176 від 03.05.2016 року на зазначену суму, яка у свою чергу також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 3, 16, 1212 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої допомоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 30.10.2018 року.
Суддя: Домусчі Л.В.