Справа № 497/1844/18
Провадження № 2-о/497/92/18
УхвАла

30.10.18 року суддя Болградського районного суду Одеської області Раца В.А., ознайомившись з матеріалами справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Болградський районний сектор Головного управління міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з дня його народження до даного моменту, включаючи 24 серпня 1991 року, а також просить витребувати з Лисічанського відділу поліції Головного управління національної поліції Луганської області відомості про його проживання на території м.Лісічанська по вул.Потапенко, 405 на 1991 рік та відомості про отримання ним паспорта.

Вивчивши заяву на предмет дотримання її вимогам ст.ст. 175 і 177 ЦПК України, суддя дійшов до висновку, що вона не відповідає вимогам вищезазначених норм закону та підлягає залишенню без руху.

Як вбачається із заяви, заявник ставить питання про встановлення факту постійного проживання на території України, хоча зазначає що він отримував паспорт громадянина України, який був втрачений під час відбування ним, ОСОБА_1, покарання, так як його було засуджено у 1995 році, а потім і в 1998 році до 20 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України заявник може подати до суду заяву про встановлення факту, якщо він не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У своїй заяві заявник стверджує, що народився 05 квітня 1965 року та є уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_1, однак до заяви не долучено підтверджуючих документів про це.

З 1997 року по 2017 року заявник стверджує, що відбував покарання в Перевальській виправній колонії та при звільненні йому пояснили, що його паспорт залишився у колонії №7 у с.Стара Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області, однак доказів звернення до колонії для отримання паспорту заявник суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Крім цього, заявником зазначається мета звернення з цією заявою, як неможливість отримання паспорту громадянина України, однак до матеріалів справи не долучено доказів звернення ОСОБА_1 до Болградського районного сектору Головного управління Міграційної служби України в Одеській області з питанням видання йому нового паспорта громадянина України замість втраченого, та офіційної відмови йому у цьому.

Згідно зі ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Болградський районний сектор Головного управління міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту проживання на території України залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

В разі не усунення у встановлений строк недоліків, зазначених в ухвалі, заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Раца