УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої протиправними діями судій Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Воробйова А.В. передано на розгляд вищезазначену цивільну справу.

Існують підстави для самовідводу головуючого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_2 ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не зявляються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході обєктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Враховуючи, що у позові порушується питання про протиправність дій Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, подальший розгляд справи поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді Воробйова А.В. у даному провадженні, заявляю самовідвід по даній цивільній справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заявити самовідвід судді Воробйова А.В. по цивільній справі №335/13965/17 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про стягнення шкоди, завданої протиправними діями судів Дніпровського районного суду м. Києва та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Справу передати для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Воробйов