Справа № 139/867/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в особі судді Коломійцевої В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позицій сторін.

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони з 26 квітня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. За час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 05.06.2014 ОСОБА_2 сплачував на її користь аліменти на утримання синів в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 19 травня 2014 року до досягнення ними повноліття. На даний час ОСОБА_3 досяг повноліття та є студентом 2 курсу Вінницького національного технічного університету (ВНТУ) контрактної форми навчання. Вартість навчання становить 9950 грн на рік, а всього 39800 грн. Крім того, щомісячні витрати на оренду ним квартири за місцем навчання складають 1100 грн, а на проїзд - 783 грн 36 коп. Її доходу на утримання сина, який продовжує навчання не вистачає. ОСОБА_2 має можливість матеріально утримувати сина, оскільки він є працездатною особою, працює у Мурованокуриловецькій районній раді. У звязку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 7, 180-199 СК України, позивач просила суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина у звязку із його навчанням, щомісячно, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 до досягнення сином 23-х річного віку за умови продовження навчання, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідач та третя особа своїх позицій щодо вирішення спору у заявах по суті справи не викладали.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 10.10.2018 уточнену позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 31-33) було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику осіб. Вказаною ухвалою для участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3.

Відповідач копію ухвали від 10.10.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 12.10.2018, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа ОСОБА_4 копію ухвали від 10.10.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 12.10.2018, будь-яких письмових пояснень суду не надав.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони з 26 квітня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/74/14-ц від 12 травня 2014 року. Рішення набрало чинності 23.05.2014 (а.с. 43).

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких з відповідача на користь позивача з 19.05.2014 стягувалися аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/418/14-ц від 05.06.2014, яке набрало чинності 17.06.2014 (а.с. 36, 41-42).

Діти проживають з позивачем (а.с. 20).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є повнолітнім (а.с. 35) та являється студентом 2-го курсу денної форми навчання Факультету інформаційних технологій та компютерної інженерії Вінницького національного технічного університету (а.с. 21).

Згідно договору № 0417109 від 18.08.2017, ОСОБА_4 навчатиметься в університеті з 01.09.2017 по 30.06.2021 на контрактній формі навчання. Загальна вартість навчання складає 39800 грн (а.с. 44).

З довідки про доходи позивача вбачається, що вона працює вихователем Мурованокуриловецької санаторної школи-інтернат і її дохід за березень серпень 2018 року склав 55317 грн 31 коп. (а.с. 22).

Відповідач працює в Мурованокуриловецькій районній раді і його дохід за 2017 рік склав 88828 грн 25 коп., за 2017 рік 134120 грн 44 коп, за січень серпень 2018 року 118422 грн 69 коп. (а.с. 38-40).

Позивачем надано докази того, що вона 12.01.2018 та 30.08.2018 за навчання сина сплатила по 4975 грн (а.с. 46), а також докази, що проїзд з смт Мурованих Куриловець до м. Вінниця (з місця проживання сина до місця його навчання) становить 94 грн 35 коп. 104 грн 10 коп. (а.с. 47).

4. Оцінка аргументів сторін, які відносяться до предмета спору та норми права, які застосовує суд.

Спірні правовідносини регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Верховний Суд України у своїх постановах № 6-1296цс15 від 24.02.2016 та № 6-186цс14 від 30.03.2016 висловив правові позиції згідно яких, у визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи вищевказані норми, суд вважає, що позивачем у даній справі в повній мірі доведено наявність батьківських відносин між повнолітнім ОСОБА_4 та відповідачем; факт навчання ОСОБА_4 у вищому навчальному закладі з 01.09.2017 по 30.06.2021; зважаючи на понесені ОСОБА_1 витрати у звязку з навчанням сина, її потребу та потребу останнього у матеріальній допомозі; недостатній рівень забезпечення матері для самостійного утримання сина; можливість відповідача надавати йому матеріальну допомогу.

Судом також враховано, що відповідно до рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/418/14-ц від 05.06.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 продовжують стягуватися аліменти на утримання іншого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак відповідачем не надано відзиву і доказів відсутності можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в заявленому розмірі, як і не заявлялося жодних клопотань про їх витребування. Позивачем же надано належні та допустимі докази можливості відповідача їх сплачувати.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 довела ті обставини, які потребують доказуванню в даній справі, а тому приходить до висновку про законність та обґрунтованість її позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у заявленому розмірі.

У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

5. Судові витрати.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору у даній справі.

Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, тобто в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 198-201 СК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на період його навчання, починаючи з 17 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року, а у разі продовження навчання - до його закінчення, однак не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок на користь держави.

Рішення в частині стягнення суми платежу (аліментів) на користь ОСОБА_1 за один місяць з 17 вересня 2018 року по 17 жовтня 2018 року допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1; фактична адреса проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2.

Третя особа: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_3, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2.

Рішення складено 01.11.2018.

Суддя: