Номер провадження: 22-ц/785/1013/18
Номер справи місцевого суду: 2-2170/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» - ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, стягувач Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», боржник ОСОБА_4, зацікавлені особи Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державне підприємство «Сетам», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

10.10.2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа №2-2170/11, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 17.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню з посиланням на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року, яким було задоволено позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких було солідарно стягнуто на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 338975,16 дол. США та 76333,58 грн. та судові витрати, і яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 року, і на підставі якого стягувач ПАТ «Марфін Банк» отримало оспорюваний виконавчий лист. ОСОБА_3 зазначала, що ухвалою ВССУ від 10.12.2014 року вищевказане рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 року в частині позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4 скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції, хоча виконавчий лист містить посилання на солідарне стягнення боргу з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Під час нового розгляду вказаного позову ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4, позивачі збільшили свої позовні вимоги до ОСОБА_4 та рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.03.2015 року в задоволенні позову ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4 було відмовлено. Вказане рішення було скасоване рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 року та ухвалено нове, яким позов ПАТ «Марфін Банк» був задоволений частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором за період з 27.04.2011 року по 08.09.2011 року в сумі 286868,54 дол. США та 10059,87 грн., стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором за період з 09.09.2011 року по 16.02.2015 року в сумі 128641,01 дол. США та 2381799 грн. та судовий збір 910 грн., в решті позову відмовлено. Ухвалою ВССУ від 09.03.2016 року вказане рішення апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 року було скасоване та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06.12.2016 року було скасоване рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.03.2015 року та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4 задоволено, стягнуто з неї на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 463552,11 дол. США та 4049866,85 грн. і судові витрати 1820 грн., що на думку заявника унеможливлює стягнення боргу з ОСОБА_3, так як рішення суду стосується лише боргу, який підлягає стягненню одноособово з ОСОБА_4

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено та визнано виконавчий лист №2-2170/11, виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 17.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ПАТ «Марфін Банк» ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року в частині вимог до ОСОБА_3 не було скасовано, набрало законної сили, а тому є обовязковим до виконання, в тому числі у примусовому порядку. Зазначене рішення боржником ОСОБА_3 не виконано. Крім того представник ОСОБА_2 вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що стягувачем ПАТ «Марфін Банк» було предявлено виконавчий документ до виконання з пропуском строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», що також є підставо для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, оскільки в постанові державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 23.05.2015 року зазначено що виконавчий документ може бути повторно предявлений до виконання в строк до 23.06.2016 року та виконавчий лист був повторно предявлений до виконання 14.07.2015 року, тобто стягувачем не пропущений строк для звернення з виконавчим документом до виконання.

Заявник в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялась належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених вимог, вислухавши сторони, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того що судове рішення, на виконання якого його видано, скасовано, а також у звяжу із тим, що стягував пропустив строк предявлення виконавчого документу.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року у справі № 2-2170/11 позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволений та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 338 975,16 дол. США та 76 333,58 грн., з яких: 276 581,25 дол. США заборгованість за кредитом; 62393,91 дол. США заборгованість по відсоткам; 527,47 грн. заборгованість по пені за неповернення основного боргу; 75 806,11 грн. заборгованість по пені за несплату процентів за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» суму сплаченого судового збору та суму сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення в загальному розмірі 910 грн. з кожної.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 року рішення суду першої інстанції у справі № 2-2170/11 від 29.04.2014 року залишено без змін.

17.07.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області були видані виконавчі листи №2-2170/11.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2014 року у справі № 2-2170/11 рішення суду першої від 29.04.2014 року та ухвала апеляційної інстанцій від 16.06.2014 року в частині вимог до ОСОБА_4 скасовані, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, у частині вимог до заявниці ОСОБА_3, не скасовано, набрало законної сили, а тому є обовязкові до виконання, у тому числі в примусовому порядку.

Саме на це звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 09.03.2016 року у справі № 2-2170/11.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року у справі № 2-2170/11 боржником ОСОБА_3 не виконано. У звязку з цим, станом на сьогоднішній день на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходяться виконавчі листи № 2-2170/11 видані Овідіопольським районним судом Одеської області 17.07.2014 року щодо боржника ОСОБА_3

Крім того, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стягувачем ПАТ «Марфін Банк» було предявлено виконавчий документ до виконання з пропуском строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», що також є підставо для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню.

Так, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 44854851, з вересня 2014 року на виконанні у відділі державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції знаходився виконавчий лист№2-2170/11, виданий 17.07.2014 року, щодо боржника ОСОБА_3 23.06.2015 року Постановою заступника начальника відділу?державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції виконавчий документ на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий стягувачу. В постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві від 23.06.2015 року зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений до виконання в строк до 23.06.2016 року.

14.07.2015 року виконавчий лист Овідіопольського районного суду Одеської області №2-2170/11, виданий 17.07.2014 року щодо боржника ОСОБА_3 повторно предявлений до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

15.07.2015 року Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №48144636.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що стягувач не пропустив строк для звернення з виконавчим документом до виконання, до того ж така обставина не може бути підставою для визнання виконавчого документа таким що не підлягає виконанню.

Крім того колегія суддів зазначає, що ОСОБА_4, щодо якої рішення суду було скасовано, до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відносно себе не зверталась, а тому суду не має правових підстав, щодо вирішення цього питання.

З врахуванням вищевикладених обставин, колегія судів дійшла висновку, що постановляючи ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції неповно зясував обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені заяви ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 379, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.11.2017 року скасувати та постановити нову.

У задоволені заяви ОСОБА_3, стягувач Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», боржник ОСОБА_4, зацікавлені особи Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державне підприємство «Сетам», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18.01.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_6