Справа № 308/4832/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

при секретарі Вереш А.В.

з участю

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що 11.10.2016 року помер ОСОБА_4 Після смерті померлого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 33. Відповідно до заповіту ОСОБА_4 все своє майно, в тому числі житловий будинок , заповів позивачу ОСОБА_2 Для прийняття спадщини позивач в грудні місяці 2016 року звернулася до державного нотаріуса ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, яка відмовила в усному порядку у прийнятті заяви про прийняття спадщини . При повторному зверненні в лютому - березні 2017 року до ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, позивачу повідомили, що державний нотаріус ОСОБА_5 перебуває на лікарняному. При зверненні до державного нотаріуса ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у квітні 2017 року , нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з тих підстав, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини.

Оскільки з поважних причин нею пропущено строк для прийняття спадщини просить cуд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові. Вказала, що інших спадкоємців за померлим ОСОБА_4 не має.

Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився , хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, наявним в матеріалах справи. Письмовий відзив до суду не надіслав.

Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Зважаючи на приписи чинного законодавства, зважаючи на думку позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи , суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 11.10.2016 року в м. Ужгород помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №215014 від 12.10.2016 року, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Закарпатській області, копія якого долучена до матеріалів справи.

За життя ОСОБА_4 залишив на імя ОСОБА_2 заповіт посвідчений 16.12.2002 року державним нотаріусом ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори, що стверджується даними заповіту від 16.12.2002 року, копія якого приєднана до матеріалів справи.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 33.

Судом встановлено, що листом № 397/01-16 від 11.05.2017 року державним нотаріусом ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_4, оскільки спадкоємець в передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1ст.48 ЦПК України, який вступив в дію з 15.12.2017 року,сторонами в цивіль-ному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого предявити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Предявляючи даний позов, ОСОБА_2 в якості відповідача зазначила ОСОБА_3 Ужгородську державну нотаріальну контору. В процесі розгляду справи, в порядку ст.51 ЦПК України, не здійснювалася заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача.

Разом з тим, як розяснено в п.24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивачем не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори на належного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено , що ОСОБА_3 Ужгородська державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем , позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись , то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори оскільки позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідачів судових витрат суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1269, 1270,1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України ,суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 (місце реєстрації: 88000, м. Ужгород, вул. Перемоги, 112/2) до ОСОБА_3 Ужгородської державної нотаріальної контори (місце знаходження 88008, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 01.02.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1