РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/5055/18

Провадження№2/751/1257/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

в судове засідання не прибули

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (14026, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: 14026, АДРЕСА_1, місце проживання за адресою: 81554, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 01.05.1982 року виконкомом Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис № 5.

Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01.05.1982 року, актовий запис № 5. З 1990 року жінка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі яка надавалась сім»ї військовослужбовця. У 2005 році позивачем була отримана квартира в м. Чернігові, але відповідач відмовилась їхати проживати в м. Чернігів, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2005 року спільне господарство не ведеться та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Добровільно відповідачка відмовляється розірвати шлюб.

27.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (20-34).

Заперечення обґрунтовані тим, що з позивачем вони одружені з 1 травня 1982 року, від шлюбу мають двох дітей, жодних підстав для розірвання шлюбу вона не бачить, вони обєктивно нічим не підтверджуються. У 2004 році чоловік поїхав на заробітки до Італії, в 2005 році вона за довіреністю отримувала дану квартиру в Чернігові, ними велося спільне господарство, вона за власні кошти купувала побутові речі для проживання. Відсутність відповідача є тимчасовою у звязку із знаходженням її на роботі в іншій місцевості, сварки та непорозуміння носять тимчасовий характер. Вказує, що встановлення судом факту не проживання відповідача при розірванні шлюбу тягнуть за собою подання нового позову її чоловіком про втрату права на користування цим житловим приміщенням.

У судове засідання позивач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. 03.10.2018 року надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги заперечує в повному обсязі з підстав викладених у відзиві. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що 01.05.1982 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис № 5. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини «ОСОБА_1» (а.с.4).

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Спору щодо розподілу майна не виникає.

Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя немає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, статтями 13, 43, 76-81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (14026, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: 14026, АДРЕСА_1, місце проживання за адресою: 81554, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований виконкомом Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, актовий запис № 5 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. М. Ченцова