24.10.2018 Справа №607/2128/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

адвокатів ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1200 грн. на кожного щомісячно, починаючи із дати подання позову і до досягнення повноліття. Припинити стягнення аліментів із нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 та відкликати з державної виконавчої служби виконавчий лист за № 607/3218/13ц від 09 квітня 2014 року, виданий на підставі рішення суду про стягнення з нього в користь ОСОБА_4 аліментів на сина ОСОБА_7.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 18 квітня 1996 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано у травні 2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду. Від даного шлюбу у них народились троє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року, яке звернуто до виконання, стягнуто з нього в користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 та сина ОСОБА_7 у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину. На даний час син ОСОБА_7 та ОСОБА_5 проживають разом із ним та повністю перебувають на його утриманні. ОСОБА_7 хворіє на бронхіальну астму, що вимагає постійного лікування та догляду.

Відповідачка проживає окремо та належним чином не виконує свого обов'язку по утриманню дітей. На даний час, син ОСОБА_7 проживає разом зі ним, а тому недоцільно стягувати із нього аліменти в користь відповідача на утримання ОСОБА_6.

Посилаючись на наведене та те, що відповідачка є працездатною, інших утриманців, крім доньки ОСОБА_8 не має, просить стягнути з неї аліменти на утримання синів по 1200 грн. щомісячно та відкликати виконавчий лист щодо стягнення у її користь аліментів на сина ОСОБА_7.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду І.М.Черніцької від 01 червня 2018 року дану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подала відзив на позов, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що на даний час в провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина ОСОБА_7, оскільки позивач ОСОБА_1 без її згоди та без будь-якого рішення органів опіки та піклування чи суду, самовільно забрав сина ОСОБА_7. При цьому, єдиною його метою було припинення стягнення з нього аліментів присуджених за рішенням суду. Позивач вже звертався із позовом про стягнення аліментів на сина ОСОБА_5, однак отримав відмову. Інших істотних обставин, які б вказували на доцільність предявлення аналогічного позову, позивачем не представлено. Посилаючись на наведене та те, що вона є малозабезпеченою особою, просила відмовити у позові.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідачки - адвокат ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзиві.

Судом встановлено, що сторони з 18 квітня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами спору, що від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення із 06 березня 2014 року. Рішення набрало законної сили.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2014 року встановлено, що ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_8 та сином ОСОБА_7 проживають у квартирі за №39 по вул.Чалдаєва,12 в м.Тернополі. Відповідач разом із сином ОСОБА_5 проживають у квартирі за №79 по вул.Чалдаєва,1 в м.Тернополі.

З довідки ТО В «Коменерго-Тернопіль» за №4119 від 12 серпня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1, а також діти ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зареєстровані у квартирі за № 79 по вул.Чалдаєва,1 в м.Тернополі.

Згідно довідки про склад сімї за №3769 від 30 червня 2017 року виданої ТОВ «Коменерго-Тернопіль» вбачається, що у квартирі за № 39 по вул.Чалдаєва,12 в м.Тернополі зареєстрована ОСОБА_4 ОСОБА_10 та син ОСОБА_7 проживають за даною адресою без реєстрації, згідно свідчення свідків від 16 березня 2017 року.

З акту від 12 серпня 2017 року, складеного посадовими особами ТзОВ «Коменерго-Тернопіль» на предмет дійсності проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що на час перевірки квартири у ній проживають ОСОБА_4 та донька ОСОБА_10.

Як слідує з акту від 12 серпня 2017 року, складеного посадовими особами ТзОВ «Коменерго-Тернопіль» на предмет дійсності проживання у ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що на час перевірки квартири у ній проживають позивач та сина ОСОБА_7, ОСОБА_5.

Як вбачається з листа-відповіді Управління соціальної політики Тернопільської міської ради за №4449/131 від 13 вересня 2017 року, 01 жовтня 2017 року ОСОБА_4 припинено компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, що доглядає за перестарілою особою, яка досягла 80 річного віку, а з 01 вересня 2017 року припинено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сімї.

Згідно висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_4 від 20 травня 2014 року вбачається, що на спеціальний номер «102» 18 травня 2014 року надійшло повідомлення від ОСОБА_4, про те, що ОСОБА_1 не впускає її у квартиру та не віддає сина ОСОБА_7. В ході перевірки із слів ОСОБА_4 встановлено, що 18 травня 2014 року ОСОБА_1 без її відома забрав сина ОСОБА_7, відмовляється повертати сина та впускати її у квартиру, у звязку з чим, остання звернулась у поліцію.

Аналогічне повідомлення та обставини зазначені у висновках поліції від 30 грудня 2015 року, від 29 липня 2014 року.

З висновку про результати розгляду звернення громадянки ОСОБА_4 від 10 лютого 2017 року встановлено, що 03 лютого 2017 рок надійшло звернення ОСОБА_4, у якої виник конфлікт у приміщенні квартири за №79 по вул.Чалдаєва,1 в м.Тернополі. ОСОБА_4 повідомила, що мала намір забрати сина ОСОБА_7, однак двері квартири старший син відмовився відкрити. ОСОБА_3 опитаним громадянин ОСОБА_1 пояснив, що 27 листопада 2015 року близько 13 год. він забрав зі школи свого молодшого сина ОСОБА_7, щоб погуляти із ним, оскільки колишня дружина в цьому йому перешкоджає.

Згідно довідки про доходи за № 736 від 09 серпня 2018 року, виданої ПАТ «Тернопільавто» встановлено, що ОСОБА_4 працює у ПАТ «Тернопільавто» на посаді прибиральника службових приміщень з 30 травня 2018 року та її дохід з травня по липень 2018 року становить 3739,93 гривень.

Позивач ОСОБА_1 працює у ПАП «Тернопільський молокозавод «Молокія» на посаді оператора лінії у виробництві харчової продукції ІУ розряду. Його дохід за період з березня по серпень 2018 року складає 71 758,35грн., що підтверджується довідкою ПАТ «Тернопільський молокозавод «Молокія» за № 197 від 04.10.2018 року.

З повідомлення Управління соціальної політики за №1143 від 26 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 відмовлено у наданні соціальної допомоги малозабезпеченій сімї, у звязку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сімї.

Згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 24 січня 2018року встановлено, що на розгляді в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом з матірю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання сина ОСОБА_7 разом із батьком. По даний час рішення по даній справі не прийнято.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу вимог ч. 1 ст. 184 СК, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено та визнається сторонами спору, що син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком по вул.Чалдаєва,1/79 в м.Тернополі. ОСОБА_1 подав позов про стягнення аліментів 08 лютого 2018 року, а 23 серпня 2018 року ОСОБА_9 виповнилось 18 років.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачка зобовязана утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому є працездатною, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити у розмірі 930 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову 08 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття 23 серпня 2018 року.

При цьому, суд врахував наявність у відповідачки інших утриманців, вік та потреби сина, матеріальний стан батька ОСОБА_1, матері ОСОБА_4, яка отримує незначний дохід, а тому стягнення аліментів у більшому розмірі поставить її та інших дітей у важке матеріальне становище.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачем не доведено належними та достатніми доказами можливість відповідачки сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на сина ОСОБА_7 слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно вимог чинного законодавства, аліменти на дитину стягуються за позовом і на користь того з батьків з ким проживає дитина.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 квітня 2014 року, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійшли згоди про визначення місця проживання сина ОСОБА_7 разом із матірю. Цим же рішення суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7. Дане рішення суду позивачем не оскаржувалось та набрало законної сили.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З висновків Тернопільського відділу поліції « Про результати розгляду звернень ОСОБА_4З.» протягом 2015-2017 років встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово зверталась у поліцію з приводу неправомірних дій ОСОБА_1, оскільки останній без її відома забрав сина ОСОБА_7 за місцем свого проживання та відмовляється повертати сина.

У звязку з такими діями позивача, ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визначення місця проживання сина ОСОБА_7 разом з нею. ОСОБА_1 подав зустрічний позов про визнання місця проживання сина разом із ним. На даний час спір не вирішено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В силу вимог ч.2 ст. 252 ЦПК України не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час спір між батьками щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_7 не вирішено, підстав для зупинення даної справи до вирішення питання місця проживання сина не має, а згідно попередньої домовленості сторін спору, місце проживання сина ОСОБА_7 визначено разом із матірю ОСОБА_4, що підтверджується рішенням суду від 09 квітня 2014 року .

Суд не приймає до уваги посилання позивача на акт обстеження умов проживання ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22 .03.2017 року як на підтвердження факту проживання сина ОСОБА_7 разом із батьком, оскільки даний акт сам по собі не визначає місце проживання сина ОСОБА_7, свідчить лише про обстеження умов проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, для надання висновку у справі про визначення місця проживання дітей.

При цьому, суд вважає, що позивачем не доведено факт проживання сина ОСОБА_7 разом із батьком по вул.Чалдаєва,1/79, оскільки в матеріалах справи містяться взаємовиключаючі та суперечливі докази щодо місця проживання сина ОСОБА_7.

Так, згідно довідки про склад сімї ТОВ «Коменерго-Тернопіль» від 30 червня 2017 року ( а.с.10). син ОСОБА_7 проживає ІНФОРМАЦІЯ_8 разом із матірю. Згідно акту від 12.08.2017 року ТОВ «Коменерго-Тернопіль» у квартирі за №79 по вул. Чалдаєва,1 в м.Тернополі, проживають позивач та сини ОСОБА_5, ОСОБА_7 ( а.с. 13).

Разом з цим, вказані довідки не визначаються місце проживання сина ОСОБА_7 та не спростовують попередньої домовленості батьків щодо погодження місця проживання сина ОСОБА_7 разом із матірю. Після рішення суду про стягнення аліментів та до предявлення позову про визначення місця проживання сина, будь-яких інших домовленості між батьками про визначення місця проживання ОСОБА_6, досягнуто не було. Спір щодо місяця проживання ОСОБА_6 по даний час не вирішено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстав для стягнення із ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, на даний час не має.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави слід стягнути витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі вимог ч. 1 ст. 430 ЦПК рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (вул. Чалдаєва, 12/39 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (вул.Чалдаєва, 1/79 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. щомісячно, починаючи з 08 лютого 2018 року і до досягнення сином повноліття - до 23 серпня 2018 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

Рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, вул.Чалдаєва, 1/79 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, вул. Чалдаєва, 12/39 м.Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Головуюча