Справа № 303/4329/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів - Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі - Терпай С.М.,

за участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду, яке ухвалене 21 вересня 2017 року суддею Морозова Н.Л. у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька,

В С Т А Н О В И Л А:

Представник позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., інваліда ІІ групи загального захворювання, звернувся до суду з позовом про стягнення з повнолітнього сина позивача - відповідача у справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. аліментів на утримання батька у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, довічно, починаючи з дня подання позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_5, з 05.05.1990 року, який розірвано в судовому порядку 19.09.2003 року, у них народилося четверо дітей. Один з його синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. на даний час є повнолітнім та проживає в АДРЕСА_1, та працює за кордоном, має стабільний заробіток. При цьому, його син ОСОБА_3 жодної матеріальної допомоги йому, як батькові не надає. Оскільки він - ОСОБА_4 - є пенсіонером. Має ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 623,50 гривень щомісячно з відрахуванням аліментів, які сплачує на утримання своїх неповнолітніх дітей. Інших доходів у нього не має, а наявний, набагато нижчий за прожитковий мінімум. Вважає, що відповідно до ст. 202 СК України, його повнолітній син зобов'язаний утримувати його, як непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, оскільки його син ОСОБА_3 має можливість надавати матеріальну допомогу батьку шляхом сплати аліментів.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6., мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., інваліда ІІ групи загального захворювання, мешканця АДРЕСА_1 на утримання батька аліменти у розмірі 300,00 гривень щомісячно з граничним строком три роки, починаючи з 01 серпня 2017 року.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6., мешканця АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 640,00 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 - є пенсіонером, інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується пенсійним посвідченням, що зумовлює в потребі матеріальної допомоги.

Колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки він суперечить встановленим обставинам та зібраним по справі доказам.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з діючим законодавством, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою, а тому суд при ухваленні рішення повинен був звернути увагу на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3, обов'язок повнолітніх дочки (сина) утримувати своїх батьків не є абсолютним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. - є пенсіонером, інвалідом ІІ групи загального захворювання, що стверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, виданого 12 липня 2016 року. (а.с.11)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - непрацездатними визнаються інваліди I, II та III груп .

Відповідно до Довідки від 12.09.2017 року ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання 656.00 грн. щомісячно.

З виписки із історії хвороби № 6843/17 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Мукачівській ЦРЛ з 03.05.2017 року по 12.05.2017 року (а.с.9)

ОСОБА_4 - є батьком ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.12).

Як вбачається з апеляційної скарги та підтверджується в судовому засідання, позивач не брав участь у вихованні відповідача, не дбав про його культурний та духовний розвиток, не відвідував його та не забезпечував матеріально.

Як вбачається з матеріалів справи - колишня дружина позивача ОСОБА_1, яка являється матір'ю трьох дітей позивача, неодноразово викликала працівників міліції внаслідок антисоціальної поведінки позивача.

Вчинення насильства в сім'ї також підтвердили свідки.

Позивач мав заборгованість по сплаті аліментів.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, представником відповідача було надано копію договору купівлі-продажу від 01.11.2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 у власність ? частку житлового будинку за АДРЕСА_1 за ціною 229400,00 грн.

Тобто, син викупив у батька частку житлового будинку, після чого останній погасив заборгованість по сплаті аліментів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в наявності є підстави, передбачені ч.1 ст.204 СК, згідно яких діти можуть бути звільнені від обов'язку утримувати батька.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 вересня 2017 року скасувати, ухваливши по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19.01.2018 року.

Головуючий

Судді