АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/204/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі: Ювшина В.І., Гончар Н.І., Пономаренко В.В.

секретар Торопенко Н.М.

представника скаржника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2017 року, постановлено під головуванням судді Позарецької С.М., за скаргою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов'язання вчинити певні дії, повний текст ухвали виготовлено 26 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду зі скаргою на дії держаного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Свої вимоги мотивуючи тим, що на виконанні головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області Вельган О.В. знаходиться виконавчий документ - виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі №2-1152/2010 про стягнення на користь ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (назву було змінено на ПАТ «Сбербанк» солідарно з ТОВ «Торговий дім «Бахмачконсервмолоко» та ОСОБА_8 коштів в сумі 6 060 000, 00 грн. та судових витрат в сумі 1 730, 00 грн., а всього - 6 061 730, 00 грн.

16 лютого 2017 року апеляційний суд Черкаської області своєю ухвалою задовольнив апеляційну скаргу ПАТ «Сбербанк» та тимчасово обмежив ОСОБА_8 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань згідно рішень суду.

27 квітня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

На думку ПАТ «Сбербанк» дана постанова є незаконною, дії та бездіяльність державного виконавця в процесі виконавчого провадження - неправомірними. Державний виконавець не зазначив, які саме дії було вжито ним для пошуку майна боржника, та на підставі яких документів він дійшов даного висновку.

ПАТ «Сбербанк» просив суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.04.2017р.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 27.04.2017р.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 29.06.2017р.;

- зобов'язати головного державного виконавця Вельган О.В. приступити до належного примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси по справі №2-1152/2010.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2017 року у задоволенні скарги ПАТ «Сбербанк» про визнання незаконною постанову про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов'язання вчинити певні дії, - відмовлено.

Вимоги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Вельган О.В. по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ПАТ «Сбербанк» подав апеляційну скаргу, вважаючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2017 року, а вимоги скарги ПАТ «Сбербанк» задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПАТ «Сбербанк» зазначив, що в оскаржуваній постанові про повернення виконавчого документу стягувачеві, державний виконавець не зазначив, які саме дії було вжито ним для пошуку майна боржника, та на підставі яких документів він дійшов даного висновку.

Також апелянт зазначає, що державним виконавцем не було вчинено дій щодо виконання рішення суду, яким було обмежено право виїзду ОСОБА_8 за кордон.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «Сбербанк» зазначив, що державним виконавцем здійснювалися виконавчі дії щодо встановлення місця реєстрації/проживання та перебування боржника. Було встановлено місце його реєстрації, за повідомленими ОСОБА_8 даними щодо місця його проживання, вживались заходи щодо перевірки обставин про фактичне його проживання та розшук наявного майна, тому державним виконавцем були виконані вимоги закону щодо організації розшуку боржника.

Проте колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області з 15.01.2016р. перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1152/10, що виданий Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.06.2013р. про стягнення з ОСОБА_8 на користь ПАТ «Сбербанк» коштів в розмірі 6061730грн. (ВП №49809490).

01.02.2016р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 606173 грн. та приєднано виконавче провадження до складу зведеного виконавчого провадження №51048316.

27.04.2017р. державним виконавцем винесено постанову про виведення ВП №49809490 із зведеного ВП і цього ж дня винесена оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області Вельган О.В. від 27.04.2017р. повернуто стягувачеві ПАТ «Сбербанк» виконавчий лист, виданий Придніпровським райсудом м. Черкаси 03.06.2013р. №2-1152/10 про стягнення з ОСОБА_8 6 060 000,00 грн., судових витрат в сумі 1730 грн., а всього 6 061 730,00 грн. (ВП №49809490). Підстави повернення зазначені п. 2 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними (а.с. 14).

Не погоджуючись з даною постановою 24.05.2017 року ПАТ «Сбербанк» звернувся з скаргою, за результатами розгляду якої, в.о. начальника відділу ДВС ОСОБА_9 винесено постанову від 29.06.2017р. про відмову у задоволенні скарги (а.с.8-13).

З постанови від 29.06.2017 року про результати перевірки виконавчого провадження вбачається, що за період з 15.01.2016р. по 27.04.2017р., державним виконавцем вживались заходи щодо розшуку нерухомого та рухомого майна боржника, шляхом направлення запитів до відповідних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом першої інстанції до матеріалів справи було приєднано копії матеріалів виконавчого провадження (а.с. 96-132), з яких вбачається, що державний виконавець здійснював заходи, щодо розшуку рухомого і нерухомого майна боржника, отримував відповіді про відсутність даного майна.

За отриманою інформацію, у боржника було виявлено на праві власності транспортний засіб, на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук.

Також, за встановленим місцем реєстрації, державним виконавцем неодноразово направлялися виклики до органів ДВС та вимоги державного виконавця; здійснювалися виходи за місцем реєстрації щодо розшуку майна, на яке може бути звернено стягнення, про що складені акти. Проте, ОСОБА_8 за місцем реєстрації не проживає і дана квартира не належить йому на праві власності. Крім того, встановлено, що боржник не працює і не є пенсіонером.

В ході проведення дій щодо примусового виконання рішення було отримано інформацію про різні місця проживання боржника, тому державним виконавцем виносились доручення для здійснення виконавчих дій щодо розшуку майна, які направлялись до виконання у відповідні органи ДВС. Між тим, за отриманими матеріалами виконання, майно виявлене за вказаними адресами не було.

Державний виконавець звертався до суду й з поданням про примусове проникнення до житла за місцем реєстрації боржника. Проте судовими рішеннями у задоволенні такого подання було відмовлено.

На запити державного виконавця була отримана інформація що боржник ОСОБА_8 протягом 2016 року п'ять разів перетинав державний кордон України та періодично орендує квартири в м. Миколаєві та в м. Києві, за що сплачує орендну плату.

Проте державним виконавцем Вельган О.В. не було прийнято належних заходів для встановлення джерела надходження коштів боржнику ОСОБА_8 для здійснення найму жилих приміщень та неодноразових подорожей за межі України. Тому не встановивши джерело фінансування боржника ОСОБА_8 для оренди житла та здійснення неодноразових поїздок за кордон, державний виконавець Вельган О.В. прийшла до передчасного висновку про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними та без належних правових підстав винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

За таких обставин дії державного виконавця Вельган О.В. по винесенню постанови про поверненню виконавчого документу стягувану від 27.04.2017 року є неправомірними, а сама постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.04.2017 року підлягає до скасування.

Доводи апелянта про те, що державним виконавцем не виконано належним чином та не звернуто своєчасно до виконання ухвала суду про заборону виїзду боржнику ОСОБА_8 за кордон може бути предметом окремого оскарження дій виконавця та не була підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

За заявою представника ПАТ «Сбербанк» суд першої інстанції залишив без розгляду вимогу про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову в задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачу і в апеляційній скарзі не наведено жодних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині, тому дана вимога не підлягає до задоволення.

Вимога про зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Черкаській області Вельган О.В. приступити до належного примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі №2-1152/2010 не підлягають до задоволення, так як відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» держаний виконавець в силу вимог закону зобов'язаний належно виконувати покладені на нього обов'язки по виконанню рішень суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції, якщо суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга до часткового задоволення

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2017 року - задоволити частково, а ухвалу Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2017 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання незаконною постанови про повернення виконавчого документу та її скасування, визнання незаконною та скасування постанови про відмову у задоволенні скарги на постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, зобов'язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вельган Оксани Василівни по винесенню постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.04.2017 року.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.04.2017 року, реєстраційний номер виконавчого провадження ВП №49809490.

В частини зобов'язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вельган Оксани Василівни приступити до належного примусового виконання виконавчого листа, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси по справі №2-1152/2010 в задоволенні скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Н.І. Гончар

В.В. Пономаренко

В.І. Ювшин

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2018 року.