Справа № 442/485/18
Провадження № 4-с/442/15/2018
УХВАЛА

про залишення скарги без руху

"24" січня 2018 р. головуюча-суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - ОСОБА_1, перевіривши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на дії начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3,

в с т а н о в и л :

Скаржник ОСОБА_2 23.01.2018 року звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду з даною скаргою, в який просить зобовязати начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ ГТУЮ у Львівській області передати його заяви №1-А - №7-А від 12.12.2017 року державному виконавцю для розгляду по суті, визнати протиправними дії п. Нагорняк В.Я., як начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ ГТУЮ у Львівській області у розгляді його заяв його №1-А - №7-А від 12.12.2017 року, як державним виконавцем.

Статтями 447-448 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Так, порядок звернення до суду зі скаргою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження» та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року.

Відповідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та, зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, подання позовної заяви (скарги) має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», статті 175 ЦПК України.

Наслідком недотримання зазначених умов є залишення позову (скарги) без руху, а у разі, якщо недоліки не усунуто визнання скарги неподаною та її повернення (стаття 185 ЦПК України).

Так, відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Схожі положення містить і ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно яких рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, скаржник 13.12.2017 року звертався з відповідними заявами №1-А - №7-А від 12.12.2017 року до державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ, які були розглянуті начальником вказаного відділу ДВС ОСОБА_3 і про рзелтьльтат звернення його повідомлено 11.01.2018 року. Листом №108.

При цьому, скаржник до суду звернувся з даною скаргою лише 23.01.2018 року, тобто, з пропуском 10 строку на оскарження. Клопотання про поновлення такого строку скаржником не заявлено як і не зазначено дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав чи свобод, що унеможливлює вирішити питання про поновлення такого строку.

Поряд з цим, вимоги до позовної заяви закріплені у ст. 175 ЦПК України, в якій, зокрема, мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, у ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» значиться, що скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, імя та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, імя та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

В даному випадку, скаржником не зазначено повного найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи (зокрема, стягувача), їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи відділу ДВС в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, у поданій скарзі також відсутні реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина).

Також у скарзі відсутнє підтвердження ОСОБА_2 про те, що ним не подано іншого позову (скарги) до цієї ж особи з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Посилання скаржника у скарзі, що інших даних щодо відомостей про особу, дії якого оскаржуються, йому не відомі, не є слушними, позаяк зазначення поштового індексу, ідентифікаційного коду юридичної особи відділу ДВС в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) та повного найменування особи, дії якого оскаржуються є його обовязком, а не правом.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов'язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, з наведених норм вбачається, що скаржник, звертаючись до суду з відповідною скаргою, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, зобовязаний оформити таку у відповідності до вимог цивільного-процесуального кодексу, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

При таких обставинах дану скаргу необхідно залишити без руху, надавши скаржнику строк для її усунення.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», суддя,

у х в а л и л а :

Скаргу ОСОБА_2 на дії начальника ВДВС Дрогобицького МРУЮ ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 залишити без руху.

Розяснити ОСОБА_2 про необхідність виправити зазначені недоліки скарги в пятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

Роз'яснити ОСОБА_2, що інакше скарга буде вважатися неподаною та йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча-суддя ОСОБА_1