Справа № 310/2815/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, права власності на 1/2 частину житлового будинку та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання право власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_6, органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, який діє в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_6, про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачка з 18 січня 2006 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, який належав померлому на підставі договору дарування від 10 грудня 2001 року. За життя ОСОБА_8 заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є позивачка, їх малолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_6, мати померлого ОСОБА_9 та його син від першого шлюбу ОСОБА_6 Позивачка звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка від свого імені та із заявами про прийняття спадщини від імені своїх малолітніх дітей. Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, до державного нотаріуса звернувся ОСОБА_6 Мати померлого звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6 Таким чином, наразі відповідач може успадкувати 2/5 частки спірного житлового будинку, чим буде порушено права позивачки як дружини померлого. За час спільного проживання у шлюбі позивачкою з ОСОБА_8 було проведено поліпшення житлового будинку, добудовано прибудову до нього, збудовано господарські споруди, встановлено капітальну огорожу. На час укладення шлюбу ОСОБА_1 працювала на посаді електромеханіка електрозвязку у ВАТ «Укртелеком», ОСОБА_8 працював на посаді провідного агронома у ДП «Запоріжжя - Агро». На заощаджені із заробітної плати кошти у 2006 році ними був збудований сарай площею 25,2 кв.м з черепашнику та бетонний ганок до нього площею 0,8 кв.м, сарай площею 46,3 кв.м із шлакоблоку та черепашнику, побудовано гараж площею 24,8 кв.м з фундаментом із буту, стінами з шлакоблоку, даху із шиферу та навіс до нього площею 18,2 кв.м, збільшено замощення з площі 16,5 кв.м до 111,8 кв.м. Після народження першої дитини до січня 2010 року ОСОБА_1 отримувала одноразову щомісячну допомогу при народженні дитини та допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, займалася веденням господарства. У 2007 році був встановлений новий паркан з профнастилу на бетонному цоколі, металеві ворота та металева хвіртка, у 2008 році встановлено у будинку водонагрівач проточний газовий (газову колонку). В 2009 році за спільні з ОСОБА_8 кошти замість сараю «Б» побудовано прибудову «а1» площею 42,3 кв.м з фундаментом із бутобетону, стінами із черепашнику личкованою цеглою, дах перекрито металочерепицею, зроблено в ній «теплу» підлогу, побудований з металочерепиці навіс площею 17,6 кв.м, замість тамбуру «а» побудовано веранду «а2» площею 13,6 кв.м з фундаментом із бутобетону, стінами із черепашнику, личкованому цеглою, дах перекрито металочерепицею, добудовано до прибудови «а1» навіс площею 6,5 кв.м з металочерепиці, до веранди «а2» прибудований бетонний ганок. Крім того, у прибудову «а1» було проведено електропостачання та газопостачання, замінено стару газову плиту на нову та старий опалювальний котел АОГВ 16 на новий «Beretta 24 CSI», на території домоволодіння обладнано вигрібну яму. У тому ж році було зроблено капітальний ремонт у старому будинку «А». За рахунок будівництва прибудов «а1» і «а2» збільшилась житлова площа житлового будинку на 1,4 кв.м, а загальна на 67,1 кв.м, житловий будинок було обладнано санвузлом площею 5 кв.м. У 2012 році за спільні кошти подружжя замість сараю «Е» було побудовано літню кухню з прибудовою загальною площею 53,1 кв.м з черепашника, обличкованого цеглою, та перекритим шифером дахом. В 2013 році в цю літню кухню було проведено газопостачання та відповідно встановлено газову плиту ПГ-4 та газовий конвектор АКОГ-3. Таким чином, за вказаний період цінність спірного житлового будинку істотно збільшилась внаслідок спільних позивачки з ОСОБА_8 грошових затрат. Інвентарна вартість будинку на момент його придбання складала 22 775 грн., а у грудні 2012 року 623 209 грн. За приписами ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просила визнати житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку.

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_6, третя особа орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації, про визнання права власності. Свої вимоги позивач мотивував наступним. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер його батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4; житлового будинку АДРЕСА_3; автомобілю ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідачка перебувала в шлюбі з ОСОБА_8 з 18 січня 2006 року, від шлюбу вони мають дітей ОСОБА_6, ОСОБА_6 Заповіту за життя ОСОБА_8 не залишив, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є позивач, відповідачка, діти померлого та його мати ОСОБА_9 Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись позивач, відповідачка від свого імені та від імені малолітніх дітей. ОСОБА_9 звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача. Таким чином, ОСОБА_6 належить 2/5 частки у спадщині, відкритій після смерті ОСОБА_8 Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на 2/5 частки від 1/2 частки двокімнатної квартири, будинку та автомобіля, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва з підстав відсутності документів, що підтверджують право власності на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності на 1/5 частку квартири № АДРЕСА_2, на 2/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3; на 2/5 частки автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

Ухвалою від 30 жовтня 2017 року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивачка просила свої позовні вимоги задовольнити, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених в позові підстав, пояснила, що під час перебування ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_8 вартість належного останньому на праві особистої власності будинку збільшилась внаслідок їх спільних зусиль та матеріальних внесків, оскільки ними було проведено ремонтні роботи будинку, збудовані господарські споруди. Вказане було підтверджено поясненнями свідків, проведеною по даній справі судовою будівельно-технічною експертизою. Згідно з технічним паспортом самовільні будівлі та споруди в домоволодінні АДРЕСА_3 відсутні. Зазначене відповідає вимогам п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127. Щодо позовних вимог ОСОБА_6 зазначила, що на даний час відсутні перешкоди для оформлення ним спадкових прав в позасудовому порядку позивачем не надано постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оригінали документів на квартиру та автомобіль знаходяться у нього, з питанням про надання технічного паспорту на будинок до позивачки ОСОБА_6 не звертався.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, був належними чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав з наступних підстав. Вирішуючи питання, поставлені перед експертом, і надаючи відповідь на них у висновку судової будівельно-технічної експертизи, експерт виходив з того, що вказані в позові будівлі і споруди є обєктами нерухомого майна, вартість яких може вплинути на вирішення питань, поставлених перед експертизою, але такі висновки та відповіді на питання є передчасними та такими, що не відповідають матеріалам справи. З договору дарування житлового будинку від 10 грудня 2001 року вбачається, що спірне домоволодіння не включало в себе сарай «О», прибудову «а1», навіс «М», веранду «а2», навіс «Н», вигрібну яму «Р», літню кухню «З» з прибудовою «з». Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна від 24 травня 2001 року не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Таким чином, самочинно збудоване нерухоме майно не є обєктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) та (або) оцінки згідно з нормами ст.ст. 357, 364, 367 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на обєкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Норма вказаної статті підлягає застосуванню і до випадків самочинної реконструкції обєкта нерухомості, у результаті якої обєкт набуває нових якісних характеристик. Позивачкою не надано жодних документів на підтвердження наявності права власності на будівлі та споруди, зазначені в якості підстав позову. Під час розгляду справи не було предметом дослідження можливість відокремлення поліпшень, зокрема газового водонагрівача, газової плити та опалювального котла тощо. За таких обставин вимоги про визнання права власності на нерухоме майно є такими, що задоволенню не підлягають. Позов ОСОБА_6 просив вирішити у відповідності з чинним законодавством.

Представник відповідача ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити, позов ОСОБА_6 просила задовольнити в повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявилась, надала заву про розгляд справи без її участі, просила вирішити питання у відповідності до чинного законодавства.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з рішенням Бердянського районного суду від 19 липня 2002 року було розірвано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_8

ОСОБА_1 з 18 січня 2006 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, видане 18 січня 2006 року відділом РАЦС по м. Бердянську Бердянського МУЮ Запорізької області).

Під час шлюбу у них народились діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 видане виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради Бердянського району).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, який належав йому на підставі договору дарування від 10 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області Спіциною О.В., реєстр. № 3885.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 26 листопада 2016 року № 45938993 ОСОБА_8 за життя заповіту не залишив.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В ч. 3 цієї ж статті зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 207/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8, до державного нотаріуса Бердянської районної державної нотаріальної контори Косенкова В.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка від свого імені та з заявами про прийняття спадщини від імені своїх малолітніх дочок ОСОБА_6 та ОСОБА_6 звернулась ОСОБА_1

Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька до державного нотаріуса звернувся ОСОБА_6

Згідно із ч. 2 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Мати померлого ОСОБА_8, ОСОБА_9, звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_6

За приписами ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ України від 21 грудня 20017 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно, яке належить одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбною угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох.

У відповідності з трудовою книжкою позивачки, індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_8 працювала, отримувала доход.

Згідно з довідками, виданими Бердянським районним УСЗН, під час перебування у відпустці по доглядом за дітьми позивачка отримувала відповідні соціальні виплати.

Позивачка ОСОБА_1, допитана судом в якості свідка, пояснила, що в 2006 році вона одружилася з ОСОБА_14, коли стала проживати в його будинку, цей будинок був старий, ремонтні роботи в ньому не проводились внаслідок відсутності грошових коштів. З 2008-2009 року у подружжя збільшився дохід. Приблизно в 2007-2008 роках вони збудували сарай, в 2008-2009 роках зробили стіни в кухні. Восени 2009 року було зруйновано старі стіни будинку і розпочато будівництво нових. В 2008-2009 роках було збудовано гараж, в 2012 році літню кухню. Господарством позивачка з чоловіком займались разом, документами на будівництво займався чоловік.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що він був знайомий з ОСОБА_8 приблизно з 1993-1994 років, спірний будинок ОСОБА_8 було придбано після розірвання шлюбу з першою дружиною, яка в цьому будинку не проживала. Придбаний будинок був дуже старий, перебував в аварійному стані. Ремонтні роботи в будинку проводили з 2006 року по 2012 рік після того, як ОСОБА_8 одружився з позивачкою ОСОБА_1 До шлюбу було лише поставлено паркан без воріт. Всі рішення щодо будівництва в будинку приймались подружжям спільно та за спільні кошти. Вони вирощували свиней, птахів, обробляли город. Спочатку було збудовано сарай, щоб тримати худобу, потім добудували до будинку кухню, перекрили дах, замінили стіни, фундамент, здійснили внутрішні роботи, провели в будинку комунікації. Крім зазначеного, подружжям під час спільного проживання було збудовано гараж, літню кухню, баню, підвал.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона є знайомою позивачки ОСОБА_1, також знала померлого ОСОБА_8 Коли ОСОБА_8 став проживати в будинку по АДРЕСА_3, цей будинок був у дуже поганому стані, умов для проживання в ньому не було дах був провалений, половина вікон вибита, в стінах були наскрізні тріщини, пічка не працювала. Після одруження з ОСОБА_1 приблизно через 1,5-2 роки вони почали міняти дах, будувати господарські будівлі, реставрувати будинок, збудували гараж та прибудували до нього кухню, зробили санвузол, провели воду. У подружжя ОСОБА_1 постійно було велике господарство свині, кури, качки, яких вони розводили для себе і для продажу.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ОСОБА_8 знає з 2009 року, коли останній запросив свідка для проведення ремонтних робіт в його будинку. Свідок проводив у будинку проводку, каналізацію, штукатурив стіни. Раніше будинок був саманним, ОСОБА_8 розбив старі стіни, зробив нові, після чого ОСОБА_10 проводив внутрішні роботи. В 2012 році ОСОБА_8 знову запросив свідка для будівництва літньої кухні.

Спеціаліст Комунального підприємства з технічної інвентаризації БМР ОСОБА_17 пояснив суду, що проведення інвентаризації будинку № АДРЕСА_3 Бердянського району та виготовлення технічного паспорту в 2012 році замовляв ОСОБА_8 В технічному паспорті самочинно збудовані споруди не зазначені, оскільки до 2012 року не було необхідності отримувати дозвіл на їх будівництво.

ОСОБА_3, допитана судом в якості свідка, пояснила суду наступне. Під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_8 останньому в 2001 році було подаровано будинок № АДРЕСА_3. Вони з чоловіком проживали в цьому будинку до Нового року, поступово почали робити ремонтні роботи в спальні, кухні, дитячій кімнаті. В 2002 році вони шлюб розірвали, після чого ОСОБА_8 з 2002 року до 2004 року збудував гараж, сарай, перекрив дах на будинку, розширив літню кухню. Зазначила, що всі роботи по поліпшенню домоволодіння були здійснені ОСОБА_8 до 2006 року, тобто до його одруження із позивачкою ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що вона є сестрою ОСОБА_3, яка проживала з ОСОБА_8 в будинку № АДРЕСА_3. Вказаний будинок спочатку був у занедбаному стані, сестра з чоловіком робили в ньому ремонт, зробили дах. Після розірвання шлюбу ОСОБА_8 зробив ворота, збудував гараж, сарай. Будівництво тривало 5-6 років.

У відповідності з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 липня 2018 року № 233/52 у домоволодінні № АДРЕСА_3 Бердянського району Запорізької обл. проведені будівельні роботи, а саме проведення капітального ремонту у житловому будинку літ. «А»: проведена повна заміна деревяної конструкції даху (крокви, мауерлати і обрешітки під покрівлю), повна заміна покрівлі металочерепицею, зняття старої підлоги, влаштування стяжки з бетону та монтування полів з ламінату, демонтаж усіх старих деревяних вікон у будинку на сучасні пластикові, демонтаж пічної груби, обшивка стелі та стін у кімнатах гіпсокартоном з побіленням та шпалерами, виконання перепланування житлового будинку, повна заміна двох стін (кут будинку), які викладені з черепашнику та облицьовані цеглою, встановлення у житловому будинку літ. «А» проточного газового водонагрівача (газової колонки) ВПГ-18 «Атіпа»; будівництво прибудови літ. «а1» площею 42,3 кв.м з фундаментом із бутобетону, стінами із черепашнику личкованою цеглою, з дахом перекритим металочерепицею, з «теплою» підлогою та обладнанням санвузла; будівництво з металочерепиці навісу літ. «М» площею 17,6 кв.м; будівництво веранди літ. «а2» площею 13,6 кв.м, з фундаментом із бутобетону, стінами із черепашнику, личкованому цеглою, з дахом перекритим металочерепицею; будівництво до прибудови літ. «а1» навісу літ. «Н» площею 6,5 кв.м з металочерепиці; облаштування бетонного ґанку до веранди літ. «а2»; проведення електропостачання та газопостачання у прибудову літ. «а1», заміна старої газової плити на нову та старого опалювального котла АОГВ 16 на новий «ВегеМа 24 СБІ» у прибудові літ. «а1»; обладнання вигрібної ями літ. «Т»; будівництво літньої кухні літ. «З» з прибудовою літ. «з» загальною площею 53,1 кв.м з черепашнику, обличкованого цеглою, та перекритим шифером дахом, проведення в літню кухню літ. «3» газопостачання і встановлення газової плити ПГ-4 і газового конвектора АКОГ-3, будівництво сараю літ. «О» площею 25,2 кв.м з черепашника та облаштування до нього бетонного ґанку площею 0,8 кв.м, будівництво сараю літ. «К» площею 46,3 кв.м із шлакоблоку та черепашника, будівництво гаражу літ. «И» площею 24,8 кв.м з фундаментом із буту, стінами з шлакоблоку, даху із шиферу та навісу до нього літ. «Л» площею 18,2 кв.м, збільшення замощення літ. Т з площі 16,5 кв.м до 111,8 кв.м, встановлення нового паркану № 2 з профнастилу на бетонному цоколі, металевих воріт № 3 та металевої хвіртки № 4. Вказані будівельні роботи спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану нерухомого майна та (або) його споживчих якостей, які неможливо відокремити від відповідного обєкта без завдання йому шкоди та відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості та таким чином є невідємними поліпшеннями. Грошова ринкова вартість житлового будинку, будівель і споруд домоволодіння АДРЕСА_3 відповідно до їх фактичного (технічного) стану після проведення невідємних поліпшень (ринкова вартість нерухомого майна з невідємними поліпшеннями), приведена на теперішній час, складає 477 549 грн., що еквівалентно 18 204 доларів США. Грошова вартість вказаного будинку, будівель і споруд відповідно до їх фізичного (технічного) стану, що був наявний на початок здійснення невідємних поліпшень (ринкова вартість нерухомого майна без невідємних поліпшень), приведена на теперішній час, складає 39 927 грн., що еквівалентно 1 522 доларів США. Питома вага проведених невідємних поліпшень у домоволодінні АДРЕСА_3 відповідно до фізичного (технічного) стану, що був наявний на початок здійснення невідємних поліпшень та фізичного (технічного) стану після проведення невідємних поліпшень, становить 91,6%.

Суд не погоджується з твердженням представника ОСОБА_6 щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 в звязку із тим, що до складу майна, право власності на яке просить визнати позивачка, відноситься, в тому числі і самочинно збудоване майно.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), а в передбачених законом випадках з моменту прийняття його в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, які були використані в процесі створення майна.

Однак, предметом даного спору не є визнання права власності на приналежності будинку як самостійні обєкти права власності.

Будинок № АДРЕСА_3 Запорізької області був збудований і зданий в експлуатацію, став обєктом права власності ще до його придбання ОСОБА_8

Сарай «О», прибудова «а1», навіс «М», веранда «а2», навіс «Н», вигрібна яма «Р», літня кухня «З» з прибудовою «з» та інші споруди не є самостійними обєктами права власності, являються приналежностями будинку як головної речі (ст. 186 ЦК України).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 09 серпня 2012 року № 404 було внесено зміни до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, відповідно до якого не належало до самочинного будівництва (для будинків садибного типу, дачних та садових будинків), зокрема зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд (незалежно від наявності фундаменту), навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, веранд, тамбурів, нежитлових прибудов, терас, ганків, бань, саун, хлівів, гаражів, літніх кухонь тощо.

В звязку із наведеним, у технічному паспорті на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 Бердянський район Запорізької області, виготовлений в 2012 році, самочинно зведені обєкти нерухомого майна відсутні. Вказане підтверджується також листом Комунального підприємства з технічної інвентаризації БМР від 03 липня 2018 року № 395.

Таким чином, судом встановлено факт того, що під час спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_8 вартість належного останньому на праві особистої власності будинку істотно збільшилась внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя, а тому у суду є підстави для визнання будинку № АДРЕСА_3 Бердянського району обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_18 не спростовують вищенаведеного.

Ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог ОСОБА_6 про визнання права власності суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

За змістом ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя я кожного з них, із зазначенням імені та частки спадщині інших спадкоємців.

Згідно п. 4.12. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 266/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Ст. 46 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Відповідно до розяснень, викладених в п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 207/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 ОСОБА_6 звернувся до державного нотаріуса Бердянської районної державної нотаріальної контори Косенкова В.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак, ані свідоцтво про право на спадщину за законом, ані свідоцтво про відмову у видачі такого свідоцтва нотаріусом ОСОБА_6 не видавалось.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що звернення ОСОБА_6 із заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно є передчасним, суд не повинен підміняти державні органи, тому позовні вимоги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, органу опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, який діє в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок, права власності на 1/2 частину житлового будинку задовольнити.

Визнати житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 Бердянський район, Запорізька область, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 (71160, АДРЕСА_3) право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 Запорізька область.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації Запорізької області, про визнання право власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Вірченко