УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

241/1412/18

4-с/241/4/2018

31.10.2018 року Першотравневий районний суду Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.,

при секретарі Небиліченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Мангуш скаргу представника публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Маштакова Сергія Анатолійовича на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Маштаков С.А., що діє на підставі довіреності, звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни щодо прийняття постанови у виконавчому провадженні ВП № 52373164 від 20.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану, в якій просив скасувати дану постанову, посилаючись на наступне.

20.06.2018 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Тертичною В.В. прийнято постанову ВП № 52373164 про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме: виконавчого листа Першотравневого районного суду Донецької області від 11.02.2013 року у справі №2/550 про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 422 226,33 доларів США, у звязку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

З даною постановою заявник не згоден, оскільки вважає, що державним виконавцем не вжито вичерпних заходів з примусового виконання рішення суду.

При ознайомленні представником ПАТ «ПУМБ» з матеріалами виконавчого провадження 24.07.2018 року було встановлено, що у виконавчому провадженні відсутні дані щодо перевірки майнового стану боржника за місцем його проживання, за адресою: .Маріуполь, АДРЕСА_1, який вказано у виконавчому листі суду.

В матеріалах виконавчого провадження також мається: інформація щодо перевірки наявності у боржника транспортного засобу надана державному виконавцю 11.11.2016 року відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Донецькій області; інформація щодо зареєстрованих великотонажних та інших технологічних транспортних засобів надана Головним управлінням держпраці у Донецькій області 22.11.2016 року; та інформація щодо зареєстрованих плавзасобів надана 19.12.2016 року відповідно до листа

Державної служби України з безпеки на транспорті.

Отже, приймаючи оспорювану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.06.2018 року державний виконавець керувався при встановленні факту відсутності майна у боржника вищезазначеною інформацію обліково-реєстраційних установ, наданою ще в 2016 року та не вжив будь-яких заходів щодо отримання актуальної інформації з вказаних вище установ станом на червень 2018 року.

Заявник зазначає, що державним виконавцем не було вжито вичерпних заходів з примусового виконання рішення суду, зокрема, не було направлено подання в суд щодо обмеження права виїзду за кордон боржникові, не здійснено вичерпних дій (заходів) щодо розшуку та виявлення майна (активів) боржника, в тому числі дебіторської заборгованості, майна, що знаходиться у спільній власності, що призвело до прийняття передчасного рішення про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання також не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином заказною кореспонденцією з повідомленням.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець, відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-ХІХ (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, а згідно із вимогами частини першої статтею 11 Закону вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судом встановлено, що Першотравневим районним судом Донецької області було видано виконавчий лист №2/550 від 11.02.2013 про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 422 226,33 доларів США (а.с.6).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувану від 20.06.2018 року у виконавчому провадженні ВП №№ 52373164 головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Тертичною В.В. повернуто виконавчий документ стягувачу, а саме: виконавчий лист Першотравневого районного суду Донецької області від 11.02.2013 року у справі №2/550 про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 422 226,33 доларів США, у звязку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, про що свідчить також інформація про виконавче провадження (а.с.4-5, 7-8).

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідност.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З наведеного випливає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження», заходи для виконанні рішення суду.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підставою повернення виконавчого документу стягувачу виконавець визначив п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий лист підлягає поверненню стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З постанови державного виконавця не вбачається чи було перевірено майновий стан боржника, чи було виконано всі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», також до постанови про повернення виконавчого листа не долучено акт державного виконавця.

Враховуючи вищенаведене, можливо прийти до переконання, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

На спростування того, що державним виконавцем вчинені всі необхідні дії щодо виконання рішення суду, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України матеріали виконавчого провадження для дослідження в судовому засіданні не надані.

За таких обставин суд вважає, що твердження заявника про бездіяльність держаного виконавця є такими, що ґрунтуються на законі.

Встановивши, що державним виконавцем не спростовані доводи викладені представником публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в скарзі, не надані до суду підтвердження щодо вжиття заходів поновного та своєчасного виконання рішення суду, постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа винесена передчасно та без достатніх підстав, а повнота виконавчих дій нічим не підтверджена, рішення суду залишається невиконаним протягом пяти років, що є підставою для визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу неправомірними та скасування даної постанови.

Оскільки при розгляд скарги згідно з ст.452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги понесені заявником не були, судом не вирішується питання щодо стягнення таких витрат.

Керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу представника публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Маштакова Сергія Анатолійовича на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тертичної Віти Володимирівни щодо прийняття постанови ВП № 52373164 від 20.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 52373164 від 20.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме: виконавчого листа Першотравневого районного суду Донецької області від 11.02.2013 року у справі №2/550 про стягнення в солідарному порядку заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» у сумі 422 226,33 доларів США.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, постановлена в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.О. Демочко