Справа № 569/4643/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Кирийчук Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Рівненська Брама» про визнання майнових прав, суд -
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилися, до початку судового засідання подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили суд визнати за ОСОБА_1 майнові права на квартиру будівельний номер 46, загальною проектною площею 59,56 м.кв., на восьмому поверсі в першій секції, будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне.
Представник відповідача ОК «ЖБК «Рівненська брама» повідомлений належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подав. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослiдивши письмовi докази по справi, приходить до наступного:
Як було встановлено в судовому засіданні, 16 вересня 2016 року між ОК «ЖБК «Рівненська брама» в особі голови кооперативу ОСОБА_3 (далі - кооператив), що діяв на підставі Статуту кооперативу, та асоційованим членом кооперативу ОСОБА_4 (далі - пайовик) було укладено договір пайової участі в будівництві № 46ф/1 (далі - договір), за умовами якого пайовик вступає, а кооператив приймає пайовика в асоційовані члени кооперативу та пайову участь по будівництву кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне (далі - об'єкт) і реалізації статутної мети кооперативу. Пайовик зобов»язується взяти пайову участь в будівництві об»єкту та реалізації статутної мети і завдань кооперативу з метою отримання у власність квартири, будівельний номер 46 загальною проектною площею 59,56 м.кв., на восьмому поверсі у першій секції Об'єкту (далі - квартиру).
Згідно пункту 1.2. договору, кооператив зобов'язується організувати і забезпечити будівництво Об'єкту та здачу його в експлуатацію, передати пайовику у власність квартиру, обумовлену цим договором, за умови повної (в розмірі 100 відсотків) сплати пайовиком пайового внеску.
17 травня 2017 року між Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Рівненська брама» в особі голови кооперативу ОСОБА_3, що діяв на підставі Статуту кооперативу, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (далі - новий пайовик) було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором пайової участі в будівництві № 46ф/1 від 16 вересня 2016 року.
Відповідно до п.1 даного договору, сторони за взаємною згодою домовилися про те, що первісний пайовик передає новому пайовику усі права та обов»язки, у тому числі грошове зобов»язання щодо сплати пайового внеску, за договором пайової участі в обсязі і на умовах, що існують на момент переходу цих прав.
Згідно п.3 договору про відступлення права вимоги, зобов»язання кооперативу перед первісним пайовиком за договором пайової участі мають бути виконанні кооперативом у повному обсязі на користь нового пайовика.
Відповідно до п.4 договору про відступлення права вимоги, з дати укладання цього договору про зміну сторони у договорі пайової участі, у нового пайовика відповідно до умов договору пайової участі, виникає право вимоги до кооперативу майнових прав на квартиру будівельний номер 46, загальною проектною площею 59,56 кв.м на восьмому поверсі у першій секції Об'єкту будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне.
Як зазначено в позовній заяві, первісний пайовик ОСОБА_4 передала позивачу ОСОБА_1 примірник договору пайової участі у будівництві №46ф/1 від 16 вересня 2016 року, а також документи на підтвердження внесеної нею частини пайового внеску, відповідно до п.5 договору про відступлення права вимоги.
Факт виконання позивачем своїх фінансових зобов'язань перед кооперативом підтверджується також довідкою № 46ф/1 від 17 травня 2017 року, виданою ОК «ЖБК «Рівненська брама», згідно якої позивач ОСОБА_1 сплатив пайовий внесок у повному обсязі згідно з договором пайової участі № 46ф/1 від 16 вересня 2016 року та договору від 17 травня 2017 року про відступлення права вимоги за договором пайової участі в будівництві № 46ф/1 від 16 вересня 2016 року.
Судом також встановлено, що станом на день звернення до суду Об'єкт не зданий в експлуатацію, будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, де знаходиться квартира, відповідач не здійснює, чим порушує становлені статтею 526 ЦК України загальні вимоги виконання зобов'язання: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).
Відповідач ОК «ЖБК «Рівненська Брама», всупереч вимогам умов укладених договорів та цивільного законодавства України, не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушив законні права та інтереси позивач ОСОБА_1, які з незалежних від нього причин не може зареєструвати за собою право власності на належну квартиру, а тому не може володіти, користуватися та розпоряджатися придбаним майном.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).
Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладених між сторонами договорів, суд визнає позивача таким, що набув майнових прав на квартиру, оскільки в повному обсязі виконав умови договору пайової участі в будівництві № 46ф/1 від 16 вересня 2016 року.
Згідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи суб'єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб'єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб'єктивного права.
Як вбачається із поданих позивачем письмових доказів, у листопаді 2017 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було подано позовні заяви про визнання недійсним договору уступки (цесії), в яких відповідачами були зазначені дочірнє підприємство «Градобуд-Рівне», ОК «ЖБК «Рівненська брама», ОСОБА_3 У даних позовах позивачі вказують, що як засновники дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» недоотримують прибуток, який може бути розподілений між засновниками як дивіденди.
Оскаржуваний ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договір уступки (цесії) від 18 червня 2015 року був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» (Цедент) та ОК «ЖБК «Рівненська Брама» (Цесіонарій). В порядку та на умовах, визначених цим договір уступки (цесії), Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обов'язки Інвестора-2, що відносяться до будівництва за Угодою № 20 про дольову участь у будівництві житлових будинків з об'єктами соціально-культурного призначення на вул. Костромській та Гагаріна в м. Рівному від 22 серпня 2007 року та додаткових угод до неї, укладену між Замовником - Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, Інвестором-1 - ТзОВ «Реноме-Євробуд» та Інвестором-2 - дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне».
10 листопада 2016 року між Дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Рівненська Брама» був укладений договір уступки вимоги (цесії) у новій редакції, у відповідності до якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обов'язки Інвестора в повному обсязі, що відносяться до будівництва Кварталу житлової та громадської забудови на Костромська та Гагаріна за Угодою про дольову участь у будівництві кварталу житлової та громадської забудови з торгівельно-розважальним центром на вул. Костромська та Гагаріна в м. Рівному № 20 від 22 серпня 2007 року та усіх Додаткових угод, що є невід'ємною частиною основної Угоди.
За вказаним оскаржуваним договором уступки (цесії), дочірнє підприємство «Градобуд-Рівне» передало свої права та обов'язки інвестора щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови вул. Костромська та Гагаріна в м.Рівне ОК «ЖБК «Рівненська Брама».
ОСОБА_6 є засновником (учасником) як ОК «ЖБК «Рівненська Брама» згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (із офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України), так і дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне».
ОСОБА_5 є засновником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», про що він зазначає у своєму позові від 06 листопада 2017 року.
За наведеного, ОСОБА_6 як засновник (учасник) ОК «ЖБК «Рівненська Брама» та дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», оскаржував укладений договір уступки вимоги (цесії) між юридичними особами, засновником яких він є, а ОСОБА_5 оскаржував договір, за яким були передані права інвестора для ОК «ЖБК «Рівненська Брама».
Суд визнає, що у випадку можливого задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору уступки (цесії), таке рішення мало би негативні наслідки для кожного із пайовиків, у тому числі і для позивача, оскільки однією із сторін у договорах пайової участі у будівництві є ОК «ЖБК «Рівненська Брама», який придбав інвестиційні права у дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» саме за оскаржуваним ОСОБА_6 та ОСОБА_5 договором уступки права вимоги (цесії).
Наслідки визнання правочину недійсним (в даному випадку договору уступки (цесії) від 18 червня 2015 року) визначені статтею 216 ЦК України, зокрема, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За наведеного, під невизнанням майнових прав за ОСОБА_1 на квартиру слід розуміти заперечення засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» ОСОБА_6 , а також учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» ОСОБА_5 дійсності та належності ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вул. Костромська та Гагаріна в м.Рівне, що відповідно створює невпевненість для ОСОБА_1 у дійсності його майнового права на квартиру.
Таким чином, вищевказані позови до Хмельницького міськрайонного суду про визнання недійсним договору уступки (цесії) свідчать про невизнання засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасниками дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» наявності у ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на Костромська та Гагаріна в м.Рівне за Договором уступки (цесії) від 18 червня 2015 року, який був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» та ОК «ЖБК «Рівненська Брама», що може мати наслідком невизнання права ОК «ЖБК «Рівненська Брама» на укладення договорів пайової участі в будівництві з будь-якими особами, у тому числі, з позивачем ОСОБА_1
Відповідно до вимог частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Враховуючи вимоги частини першої статті 8 ЦК України щодо застосування аналогії закону, суд визнає, що майнові права підлягають такому ж захисту, що і права власності.
За встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку про те, що існують реальні підстави передбачати можливість порушення майнового права ОСОБА_1 іншими особами, оскільки визнання недійсним договору уступки (цесії) матиме наслідком застосування положень статті 216 ЦК України, а тому наявні підстави для застосування положень частини 2 статті 386 ЦК України з метою унеможливлення вчинення дій зі сторони відповідача чи інших осіб, направлених на порушення чи позбавлення відповідних прав ОСОБА_1
При цьому суд визнає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених та невизнаних цивільних прав та інтересів відповідає положенням статей 15,16 ЦК України та не є зловживанням правом у будь-якому вигляді.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 4877,96 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268,280-289 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 майнові права на квартиру будівельний номер 46, загальною проектною площею 59,56 м.кв., на восьмому поверсі в першій секції, будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у м.Рівне.
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Рівненська брама» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 4877,96 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Рівненського
міського суду Бердій М.А.