Провадження № 6/521/2/18
У Х В А Л А

Іменем України

18 січня 2018 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого Гуревського В.К.,

за секретаря Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі подання головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника ОСОБА_2, -

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника ОСОБА_2, посилаючись на таке.

На примусовому виконанні у Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеса перебуває виконавче провадження примусового виконання постанови АР № 119271 від 06 вересня 2016 року, яку видано Управлінням патрульної поліції у м. Одеса про стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 510,0 гривень; постанови АР № 164528 від 30 листопада 2016 року, яку видано Управлінням патрульної поліції про стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 510,0 гривень; постанови ВП №49952781 від 02 лютого 2016 року, яка видана Малиновським ВДВС м. Одеса про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 16470,0 гривень.Державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження. Боржником вимоги виконавчих документів не виконано (борги не сплачено).За повідомленням Пенсійного фонду України, Боржник пенсію не отримує. Згідно довідки Державної податкової інспекції України, рахунки відкриті у банківських установах у Боржника відсутні.Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник за адресою: вул. Овідіопольська, 18 у м. Одеса зареєстрований.Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, встановлено, що нерухоме майно зареєстровано. Але, відповідно до ст. 48 Законом України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.Станом на 08 серпня 2017 року боржником вимоги виконавчого документу не виконано, про причини невиконання не повідомлено.

В порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» боржник не надав державному виконавцю достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах.Виконавчі дії державним виконавцем проведені у повному обсязі, але рішення залишається не виконаним.Таким чином, враховуючи майновий стан боржника, значний термін невиконання зобовязань та законних вимог державного виконавця, а також те, що майно боржника знаходиться на тимчасово окупованій території, є достатні підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

У звязку з цими обставинами головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 просить тимчасово заборонити боржнику виїзд за межі території України до повного погашення боргу.

Державний виконавець повідомлявся про судове засідання неодноразово, в судове засідання 18 січня 2018 року зявився.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає подання не обґрунтованим.

На примусовому виконанні у Малиновському відділі державної виконавчої служби м. Одеса перебуває виконавче провадження примусового виконання постанови АР № 119271 від 06 вересня 2016 року, яку видано Управлінням патрульної поліції у м. Одеса про стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 510,0 гривень; постанови АР № 164528 від 30 листопада 2016 року, яку видано Управлінням патрульної поліції про стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 510,0 гривень; постанови ВП №49952781 від 02 лютого 2016 року, яка видана Малиновським ВДВС м. Одеса про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 16470,0 гривень.

Державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження. Боржником вимоги виконавчих документів не виконано (борги не сплачено).

За повідомленням Пенсійного фонду України, Боржник пенсію не отримує.

Згідно довідки Державної податкової інспекції України, рахунки відкриті у банківських установах у Боржника відсутні.

Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник за адресою: вул. Овідіопольська, 18 у м. Одеса зареєстрований.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, встановлено, що нерухоме майно зареєстровано. Але, відповідно до ст. 48 Законом України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Станом на 08 серпня 2017 року боржником вимоги виконавчого документу не виконано, про причини невиконання не повідомлено.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені у Конвенції та Першому протоколі до неї, передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтями 33, 124 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати території України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний виїзд за межі України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавчі провадження».

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII з подальшими змінами, (далі - Закон №1 3857-ХII) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

При виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) державний виконавець може звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, виконавче провадження відкрито не на підставі судового рішення, а на підставі постанови АР № 119271 від 06 вересня 2016 року, яку видано Управлінням патрульної поліції у м. Одеса про стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 510,0 гривень; постанови АР № 164528 від 30 листопада 2016 року, яку видано Управлінням патрульної поліції про стягнення штрафу з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 510,0 гривень; постанови ВП №49952781 від 02 лютого 2016 року, яка видана Малиновським ВДВС м. Одеса про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 на користь держави у розмірі 16470,0 гривень.

За викладених обставин суд має у задоволенні подання головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст. ст. 18, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04 листопада 1950 року, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про тимчасову заборону на виїзд за межі території України боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з моменту проголошення ухвали, особам, які не були присутні в судовому засіданні в той же строк з часу вручення копії цієї ухвали.

Суддя Гуревський В.К.

18.01.2018