АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1161/18 Справа № 209/1181/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.,

за участю секретаря - Попазової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.03.2014 року задоволено подання Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2

Тимчасово обмежено боржника - громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання, згідно рішення суду - виконавчого листа № 202/24275/13-ц від 27.11.2013 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми боргу 261374,21 грн.

З такою ухвалою не погодився ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання заявника, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, оскільки постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу скасувати та відмовити заявнику в задоволенні його подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2014 року державним виконавцем, керуючись ст.17,19,20,25 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію постанови та виклик направлено сторонам виконавчого провадження. На виклик боржник не з'явився. Боржником борг не сплачено.

Розглядаючи по суті подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений державним виконавцем строк боржник рішення суду добровільно не виконав, сума боргу є значною, наявні підстави вважати, що ОСОБА_2 може виїхати за межі України, а тому дійшов висновку про задоволення подання державного виконавця.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

Згідно ч.3, 4 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Форма і зміст такого подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мінюсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони вїзду в Україну», де визначено, що подання повинно містити: найменування суду, до якого подається подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, імя та по батькові особи (боржника), дату народження (число. місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх обовязків ( п. 11.1.1 розділу ХІ Інструкції).

У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити ( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю( п.п. 11.1.3; 11.1.4 розділу ХІ Інструкції).

В розділі ХІ Інструкції зазначені і інші вимоги щодо форми і змісту подання.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника ( п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обовязків щодо стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2І, державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від виконання (ч.1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п.18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У звязку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин і таке інше.

Саме невиконання боржником самостійно судового рішення протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим написом обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та виконавчого провадження.

З копій документів, що додані заявником до подання не вбачається умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього обовязків.

Тобто, належних доказів ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, матеріали не містять, отже заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених на нього зобовязань шляхом виїзду на постійне місце проживання до іншої країни та його приховування від виконавчих органів, а відділом державної виконавчої служби вжито ряд необхідних заходів для своєчасного і повного примусового виконання зазначеного судового рішення.

Отже, виконавчою службою, в порушення вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, як і не доведено ті обставини, на які заявник посилається в своєму поданні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду не може залишатись в силі і підлягає скасуванню, а у задоволенні подання Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Відмовити Дніпровському відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_4