Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 428/8610/16-ц

провадження № 61-22426св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач),Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_6,

відповідачі: Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року у складі судді Юзефовича І. О. та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17 січня 2017 року у складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Назарової М. В., Карташова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луганську, Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та про стягнення середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку.

Позов обґрунтовано тим, що в період із 20 лютого 2002 року по 28 листопада 2014 року позивач працювала головним спеціалістом відділу відшкодування шкоди потерпілим Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадках на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську.

Наказом від 28 листопада 2014 року № 296-к її звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком відповідно до статті 38 КЗпП України. У пункті 2 указаного наказу визначено виплати, які позивачу повинні були бути нараховані та виплачені при звільнені: надбавка за вислугу років на листопад по 28 листопада 2014 року включно у розмірі 30 відсотків до посадового окладу, надбавка за високі досягнення у праці на листопад по 28 листопада 2014 року включно у розмірі 50 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугу років; премію за підсумками роботи у жовтні поточного року у розмірі 35,5 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавок за вислугу років та за високі досягнення у праці, премію за підсумками роботи у листопаді поточного року по 28 листопада 2014 року включно у розмірі 25 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавок за вислугу років за високі досягнення у праці; одноразову грошову допомогу при звільненні з роботи за власним бажанням, пов'язаному із виходом на пенсію за віком у розмірі десяти місячних посадових окладів, відповідно до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів, затвердженого постановою правління Фонду від 24 лютого 2004 року № 12 із змінами та доповненнями, в межах фонду оплати праці відділення.

Позивач стверджувала, що згідно з довідкою від 25 грудня 2014 року № 3458/07, виданою Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, сума, яка підлягає виплаті за листопад 2014 року, становить 20 503,40 грн. Вказаною довідкою також підтверджено наявність заборгованості за жовтень 2014 року у розмірі 5 727,44 грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягала виплаті позивачу при звільненні, складає 26 230,84 грн.

Крім того, позивач вказувала, що оскільки виплати всіх сум, що їй належать у день звільнення здійснені не були, тому відповідно до статті 117 КЗпП України вона має право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 118 740,75 грн.

Також, позивач посилаючись на статтю 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати» вказувала, що вона має право компенсації у зв'язку з затримкою виплати заробітної плати у розмірі 11 102,88 грн.

Також позивач зазначила, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що до 01 грудня 2014 року всі українські міністерства, центральні органи виконавчої влади і місцеві державні адміністрації повинні перемістити свої бюджетні установи, підприємства та організації з території, яка не контролюється державними органами України на таку територію, що контролюється. Виконуючий обов'язки начальника Луганського відділення Стєхін В. П. до цього часу не здійснив жодних дій щодо виконання зазначеної постанови. Тобто організація досі не була переведена до іншої місцевості, не було встановлено нової юридичної адреси та не було виконано фінансових зобов'язань перед позивачем, визначених наказом про звільнення від 28 листопада 2014 року № 296-к.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області в рамках виконання постанови Кабінету Міністрів України здійснили переведення організації до міста Сватове Луганської області, проте не проконтролювало переведення свого структурного підрозділу з м. Луганська.

Позивач стверджувала, що Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську порушено статтю 47 КЗпП України, відповідно до якої власник чи уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення з роботи провести з працівником розрахунок у терміни, встановлені в статті 116 цього кодексу. У зв'язку з тим, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську на момент подання позовної заяви не зареєстровано на території, яка контролюється державними органами України, то відповідно до Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області належним відповідачем у справі є управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, яке повинно відповідати за невиконання фінансових зобов'язань своїх структурних підрозділів і є розпорядником виділених Фондом коштів. Свої вимоги щодо стягнення заборгованості за нарахованою, але не виплаченою заробітною платою за жовтень-листопад 2014 року, середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та компенсацію втрати частини заробітної плати вважає за необхідне пред'являти саме до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії.

На підставі вищенаведеного, ОСОБА_6 просила визнати протиправною бездіяльність Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську щодо невиплати заробітної плати; визнати протиправною бездіяльність Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо нездійснення покладених на нього обов'язків відповідно до Положення про рух коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, щодо невжиття заходів з фінансування виплати заробітної плати працівника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, яке входить до складу Управління; стягнути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії заборгованість за нарахованою, але не виплаченою заробітною платою за жовтень та листопад 2014 року в сумі 26 230,84 грн, середній заробіток за час затримки виплат по день фактичного розрахунку в сумі 118 740,75 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 11 102,88 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську щодо невиплати ОСОБА_6 заробітної плати. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивач перебувала у трудових відносинах з Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, на яке було покладено обов'язок проведення остаточного розрахунку при звільненні позивача, але у порушення норм статей 47, 116 КЗпП України останнім здійснено не було, тому саме цей відповідач повинен нести відповідальність за вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та інших виплат, передбачених КЗпП України на день звільнення.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17 січня 2017 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року залишено без змін

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону, і підстав для його скасування немає, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

У січні 2017 року ОСОБА_6 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17 січня 2017 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, та прийняти нове рішення, яким її позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на письмових доказах, наявних в матеріалах справи; позивачем укладався трудовий договір не з відділенням у м. Луганську, а з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області; Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську не має самостійної майнової відокремленості, оскільки воно утримується за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України; відповідальність із виплати заборгованості нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, повинна нести виключно Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії.

Рішення суду першої інстанції у частині визнання протиправною бездіяльності Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську щодо невиплати ОСОБА_6 заробітної плати в касаційному порядку не оскаржується, а тому не переглядається Верховним Судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в зазначеній справі

У березні 2017 року Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії і Управлінням Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_6, в яких заявники просили відхилити вказану касаційну скаргу, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує висновків судів першої й апеляційної інстанцій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вищевказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; судові рішення відповідають вимогам статей 213, 214, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ОСОБА_6 із 20 лютого 2002 року перебувала у трудових відносинах із Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську.

Наказом виконуючого обов'язки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Луганській області від 28 листопада 2014 року № 296-к позивача звільнено з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на підставі статті 38 КЗпП України. Виконуючого обов'язки начальника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську Стєхіна В. П. зобов'язано здійснити нарахування та виплату всіх нарахованих при звільненні позивача сум.

На день звільнення ОСОБА_6, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську не провело з нею розрахунок відповідно до статті 47 КЗпП України, про що свідчить довідка від 25 грудня 2014 року № 3458/07, згідно якої, заборгованість із виплати заробітної плати за період жовтень - листопад 2014 року складає 26 230,84 грн.

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську на час вирішення спору по суті, у встановленому законом порядку не реорганізовано, не ліквідовано та не переміщено з м. Луганська на території, на яких органи державної влади України здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України роботодавцем працівнику повинні бути виплачені його середній заробіток за час затримки виплат по день фактичного розрахунку, якщо з вини власника, або уповноваженого ним органу суми, які належать йому до сплати, не було виплачено в зазначені строки та при цьому не виникає спору відносно їх розміру.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати», встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду.

Згідно зі статтею 8 вказаного Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Керівників управлінь і відділень Фонду призначає директор виконавчої дирекції Фонду за погодженням з правлінням Фонду.

Згідно з Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20 квітня 2001 року № 15 (у редакції постанови від 25 жовтня 2005 року № 43) виконавча дирекція Фонду є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, визначених його Статутом і цим Положенням.

Виконавча дирекція Фонду організовує та забезпечу виконання рішень правління Фонду і наглядової ради Фонду, здійснює виконавчо-розпорядчу діяльність, що ґрунтується на принципах верховенства права, законності та гласності.

Виконавча дирекція Фонду в межах своїх повноважень видає накази та інші нормативні документи, які є обов'язковими для виконання структурними підрозділами виконавчої дирекції Фонду та її робочими органами.

Відповідно до вказаного Положення виконавча дирекція Фонду здійснює керівництво робочими органами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, контроль за їх діяльністю щодо виконання ними завдань та основних принципів страхування від нещасного випадку у відповідній адміністративно-територіальній одиниці, рішень правління Фонду.

Виконавча дирекція Фонду здійснює управління соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві шляхом проведення виконавчо-розпорядчої діяльності, яка передбачає забезпечення виконання рішень правління Фонду, видання наказів щодо планування, збору, акумулювання та обліку страхових внесків, забезпечення в повному обсязі реалізації завдань цього виду соціального страхування, які належать до компетенції виконавчої дирекції Фонду.

Згідно з пунктом 4.1. вказаного Положення виконавча дирекція, здійснюючи безпосереднє управління Фондом та свою діяльність від імені Фонду з метою виконання рішень правління, у межах своєї компетенції видає накази, інші нормативні документи, спрямовані на врегулювання трудових і цивільно-правових відносин, пов'язаних з реалізацією повноважень виконавчої дирекції.

Відповідно до пункту 4.2 вказаного Положення накази виконавчої дирекції є обов'язковими для виконання структурними підрозділами, робочими органами та їх працівниками.

Згідно з пунктами 1, 3 Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області є робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд), що утворюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

До складу управління входять відповідні відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення, а також апарат управління, який здійснює на території управління державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Управління є підзвітним керівництву виконавчої дирекції Фонду і в своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», статутом Фонду, рішеннями правління та виконавчої дирекції Фонду, іншими законодавчими та нормативно-правовими актами, що регламентують функціонування системи страхування від нещасного випадку, а також цим Положенням.

Як вбачається зі змісту пунктів 9, 10 постанови № 19 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20 квітня 2001 року «Про затвердження Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення» відділення утримуються за рахунок коштів Фонду.

Гранична чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків у межах виділених на це коштів, штатний розпис відділення затверджуються начальником управління.

Відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням гербу України та своїм найменуванням.

Відповідно до пункту 8 вказаного Положення начальник відділення забезпечує виконання актів законодавства, які регламентують діяльність працівників відділення, входить з поданням до начальника управління про призначення на посаду та звільнення з посади працівників відділення.

Згідно з Положенням про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затвердженого наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21 березня 2011 року № 210, право на прийняття та звільнення працівників управління та відділень має начальник управління.

Відповідно до пункту 1 Положення про Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Луганську, затвердженого наказом управління від 10 листопада 2000 року № 6 (із змінами та доповненнями внесеними згідно з наказами управління від 13 серпня 2001 року № 61, від 27 червня 2007 року № 289) Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Луганську є робочим органом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, яке утворюється відповідно до статей 18 Закону України «Про обов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до пункту 9 вказаного Положення відділення утримується за рахунок коштів Фонду.

Пунктом 9 вказаного Положення передбачено, що гранична чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів, видатків у межах виділених асигнувань, штатний розпис відділення затверджується начальником управління.

Пунктом 10 вказаного вище Положення зазначено, що відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням.

Із системного аналізу вказаних положень вбачається, що відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням, прийом та звільнення робітників відділення провадиться за поданням начальника відділення до начальника управління.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовуОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно виходив із того, що оскільки позивач перебувала у трудових відносинах з Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Луганську, на яке було покладено обов'язок проведення остаточного розрахунку при звільненні позивача, але у порушення норм статей 47, 116 КЗпП України останнім здійснено не було, тому саме цей відповідач повинен нести відповідальність за вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат по день фактичного розрахунку та інших виплат, передбачених КЗпП України на день звільнення.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог, а саме, щодо наявності підстав для задоволення її вимог про стягнення саме з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії усіх належних на час звільнення сум та інших виплат передбачених нормами КЗпП України.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам статті 315 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідальність із несплати заборгованості нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, повинна нести виключно Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі ліквідаційної комісії є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтуються на письмових доказах, наявних у матеріалах справи суд до уваги не приймає, оскільки вони не відповідають дійсності.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до суб'єктивного тлумачення заявником чинних норм та положень нормативно-правових актів України та переоцінки обставини справи.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_6залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний О. В. Ступак Г. І. Усик