Справа № 204/5541/18
Провадження № 2/204/1589/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
22 жовтня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Невеселій К.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником будинку № 19 по вул. Малахова у м. Дніпропетровську. Також у приміщенні зареєстровані відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4. Однак, відповідачі вже три роки за вказаною адресою не проживають, житлом не користуються, своїх речей в ньому не залишили, комунальні послуги та витрати на утримання житла не сплачують. Факт, того що відповідачі зареєстровані в будинку позивача створює їй незручності, позбавляють права на вільне розпорядження та користування своєю власністю, змушує нести зайві витрати, пов'язані зі сплатою витрат на житлово-комунальні послуги, позивачка позбавлена можливості отримати субсидію. Наявність реєстрації відповідачів у будинку ставить позивача у тяжке матеріальне становище, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду.
Судом вірно визначено найменування третьої особи як Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зявилась в судове засідання без поважних причин; належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не подали відзив; представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у звязку з ненаданням відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи - Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
ОСОБА_6 ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
ОСОБА_6 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
ОСОБА_6 зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.
Як вбачається з довідки квартального комітету Красногвардійського району м.Дніпропетровська № 57 від 11.07.218 року, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.11).
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 30.06.2015 року не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.с.6).
Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитані, кожний окремо в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивача та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_9 вона в останнє бачила влітку 2015 року. Зазначила, що їй відомо, що дружина ОСОБА_9 разом з двома дітьми виїхала з міста та до теперішнього часу не поверталася.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він є сусідом ОСОБА_9 та його матері ОСОБА_10, у нього є своє господарство та він приносить їм домашнє молоко. Йому відомо, що колишня дружина ОСОБА_9 разом з двома дітьми виїхала з міста та до теперішнього часу не поверталася.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, позивач, відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.76-78 ЦПК України, зазначені у позовній заяві обставини того, що у будинку 19 по вул. Малахова у м.Дніпро, відповідачі не проживають понад один рік, а лише зареєстровані в ній.
Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.
Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., з кожного.
На підставі вищевикладеного, керуючисьст.ст.12,13,76-82,141,258,259,263-265,273,280-282 ЦПК України, ст.ст. 317,319,321,386,391,405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Чечелівський районний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у рівних частинах по 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 (сорок) коп., з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар