ун. № 759/6895/18
пр. № 2/759/4815/18
27 вересня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - П'ятничук І.В.,
за участю секретаря - Медвідчук В.В.
представника позивача - Плескач М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності № 2767-17 від 29.11.2017 року, яка видана на ім'я громадянина України ОСОБА_2,-
Позивач у травні 2018 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що в процесі здійснення господарської діяльності Приватному акціонерному товариству "АвтоКрАЗ" в особі генерального директора Черняка Романа Євгеновича стало відомо про існування довіреності № 2767-17 від 29.11.2017 року, виданої на ім'я громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: село Шевченка, Яготинського району Київської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 16 жовтня 2001 року (надалі - довіреність).
В позовній заяві представник Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" вказує на те, що довіреність № 2767-17 від 29.11.2017 року на ім'я ОСОБА_2 ніколи Приватним акціонерним товариством "АвтоКрАЗ" не видавалась, окрім того, вона містить ознаки підробки, оскільки: використано старий зразок фірмового бланку; усі фірмові бланки є пронумерованими та містять в собі на зворотному боці в правому нижньому куті унікальний номер; підпис, на думку позивача, Генерального директора ПрАТ "АвтоКрАЗ" Черняка Р.Є, є підробленим; довіреність не завізована працівником юридичного управління ПрАТ "АвтоКрАЗ"; на довіреності розміщено відтиск печатки ПрАТ "АвтоКрАЗ", яка містить орфографічні помилки.
Також Позивач вказує, що довіреність визначає широке коло повноважень, що надаються повіреному, а, отже, використання довіреності впливає на обсяг прав і обов'язків Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ".
У зв'язку з викладеним Позивач просить суд визнати довіреність недійсною.
У підготовче засідання з'явився представник позивача, який заявлені вимоги підтримав, вказав суду на докази щодо обґрунтування заявлених позовних вимог.
Відповідач у підготовче засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання не надав тому суд вважав можливим провести підготовче судове засідання за відсутності відповідача.
У встановлений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Під час підготовчого засідання позивач просив розглянути подану заяву про забезпечення позову щодо обов'язку вчинити певні дії, а саме зобов'язання ОСОБА_2 надати суду оригінал довіреності.
Дослідивши матеріали справи суд вирішив задовольнити заяву про забезпечення позов, у зв'язку з чим винесена ухвала суду від 20 серпня 2018 року, якою зобов'язано ОСОБА_2 надати суду оригінал довіреності №2767-17 від 29.11.2017 року.
Під час підготовчого засідання по справі судом були виконані всі дії, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, а саме вивчені письмові матеріали справи, з'ясовані фактичні обставини справи, що підлягають з'ясуванню під час судового розгляду, долучені письмові докази. Обставини, що перешкоджали б призначенню справи до розгляду по суті, судом не встановлено, заперечень від Позивача не поступало.
Згідно зі ст. 189, ст. 196-198, ст. 200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 27 вересня 2018 року на 09 годин 30 хвилин у приміщенні суду встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі; надана можливість відповідачу подати відзив на заявлені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних доказів щодо поважності причин неявки в судове засідання не надав, а тому враховуючи думку представника позивача суд вважає можливим провести судове засідання відсутності відповідача.
Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу суду не надходило.
Судом встановлено, що позивачем поданий позов із відомостями про проживання та реєстрацію відповідача за адресою: АДРЕСА_2.
Відомості про проживання та реєстрацію відповідача було підтверджено відповіддю на запит суду з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві (а. с. 31).
Отже судом були вчинені усі допустимі заходи з належного повідомлення відповідача - ОСОБА_2 за підтвердженою адресою його проживання та місця реєстрації про дату, час і місце судового засідання, у зв'язку з чим суд визнає неявку останнього без поважних причин та на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності Відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В матеріалах справи наявна копія довіреності № 2767-17 від 29.11.2017 року вчинена від імені позивача на ім'я громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: село Шевченка, Яготинського району Київської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 16.10.2001 року (а. с. 11).
Відповідно до довіреності відповідач має право представляти інтереси Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ", який є акціонером Товариства "Завод Авторулей", на річних та позачергових загальних зборах акціонерів у повному обсязі прав і обов'язків, передбачених законодавством Російської Федерації та статутом Товариства, з правом голосування з усіх питань на власний розсуд та правом підписання необхідних документів, а так само користуватися, управляти і розпоряджатися акціями Товариства. Також в довіреності перелічені повноваження які має право вчиняти представник та вказано, що вона видана строком на три роки.
Крім того, судом досліджено витяг з книги реєстрації довіреностей, яка ведеться юридичним управління Позивача. В такому витягу відсутні відомості про видачу довіреності № 2767-17 від 29.11.2017 року.
Також в позовній заяві представник Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" наголошує на тому, що довіреність № 2767-17 від 29.11.2017 року на ім'я ОСОБА_2 ніколи не видавалась, та вказує на те, що довіреність містить ознаки підробки, оскільки: використано бланк, яким користувався позивач до зміни типу і найменування товариства з Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" на Приватне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ"; усі фірмові бланки є пронумерованими та містять в собі на зворотному боці в правому нижньому куті унікальний номер; підпис, на думку позивача, Генерального директора ПрАТ "АвтоКрАЗ" Черняка Р. Є, є підробленим; довіреність не завізована працівником Юридичного управління ПрАТ "АвтоКрАЗ"; на довіреності розміщено відтиск печатки ПрАТ "АвтоКрАЗ", яка містить орфографічні помилки (неправильний код ЄДРПОУ підприємства, помилка в назві області, де розташовано підприємство).
Частиною 1- 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частина 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частина 10 статті 84 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач викладає заперечення проти позову у відзиві.
Враховуючи викладене, з урахуванням не подання відповідачем відзиву на позов та витребуваних судом документів, суд вважає встановленим той факту, що Приватне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" в особі генерального директора Черняка Романа Євгеновича не вчиняло та не видавало довіреності № 2767-17 від 29.11.2017 року та не засвідчувала таку довіреність своєю печаткою.
Суд приходить до висновку про відсутність внутрішньої волі позивача на видачу такої довіреності.
Відповідно суд погоджується з доводами позивача про те, що дія довіреність порушує його права і законні інтереси .
Відповідно до частини 1 -3 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
Частиною 1 -5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлюється, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема відповідно до частини 2 статті16 Цивільного кодексу України, може бути визнання правочину недійсним.
Згідно положень частини 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 та 3 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Статтею 244 Цивільного кодексу України передбачається, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Відповідно до частини 1 ст. 245 Цивільного кодексу України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Стаття 246 Цивільного кодексу України передбачає, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
За встановлених обставин суд приходить до висновку про відсутність внутрішньої волі позивача на видачу довіреності та про відсутність волевиявлення на вчинення такого правочину.
Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною 1 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, що пов'язані із забезпеченням доказів, відшкодовуються в порядку, встановленому цим Кодексом для відшкодування судових витрат.
Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб .
З урахуванням викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2643,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 202, 203, 215, 237, 244, 245, 246 Цивільного кодексу України, ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності № 2767-17 від 29.11.2017 року, яка видана на ім'я громадянина України ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати довіреність вчинену від імені Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" № 2767-17 від 29.11.2017 року, яка видана на ім'я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: село Шевченка, Яготинського району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 16.10.2001 року - недійсною.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" судовий збір в сумі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні 00 копійок
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Суддя І. В. П'ятничук