Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 127/1702/17

провадження № 61-28999св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2

відповідач 1 - Департамент патрульної поліції України,

представник відповідача 1 - Цубера Микола Михайлович

відповідач 2 - Державна казначейська служба України,

представник відповідача 2 - Матящук Тетяна Миколаївна,

третя особа 1 - ОСОБА_5,

представник третьої особи 1 - адвокат ОСОБА_6,

третя особа 2 - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт»,

представник третьої особи 2 - Демент'єв Євген Олександрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області в складі судді Гуменюка К. П. від 20 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Вінницької області в складі колегії суддів: Голота Л. О., Рибчинського В. П., Кучевського П. В. від 13 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 жовтня 2016 року водій ОСОБА_5,керуючи автомобілем марки «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Немирівське шосе у м. Вінниця, виконуючи невідкладне завдання, перед початком виконання маневру не переконався в його небезпеці, пересік подвійну суцільну лінію розмітки і внаслідок цього допустив зіткнення з автомобілем марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області, яка змінена постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року в частині накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження від 17 жовтня 2016 року йому, як власнику автомобіля марки FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 заподіяна майнова шкода в розмірі 265 366, 2 грн, а з урахуванням вартості такого дослідження розмір майнової шкоди становить 266 566,2 грн. Також йому було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в 20 000 грн, що виразилася в душевних переживаннях та погіршенню самопочуття. Оскільки ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з Департаментом патрульної поліції України, саме на останнього покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди. При цьому зазначив, що СК «Український страховий стандарт» відшкодувала йому 79 600 грн, отже розмір майнової шкоди становить 186 966,2 грн. З урахуванням викладеного просив суд стягнути з Департаменту патрульної поліції України майнову шкоду в розмірі 186 966,2 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн та витрати на правову допомогу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції майнову шкоду в розмірі 62 814 грн 46 коп. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відновлювальна вартість ремонту автомобіля є меншою ніж його ринкова вартість, тому відсутні підстави визнавати транспортний засіб фізично знищеним. Для встановлення розміру збитку суд взяв до уваги звіт № 3276 від 07 листопада 2016 року, а не висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 648Е від 17 жовтня 2016 року на якому наполягав позивач, оскільки позивач погоджувався із сумою страхового відшкодування, здійсненого на підставі зазначеного звіту. При визначенні розміру моральної шкоди, місцевий суд виходив із засад розумності та справедливості. У задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив із недоведеності вимог в цій частині.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування майнової шкоди скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди та відмовляючи в позові в цій частині, виходив із того, що позивачем не надано доказів вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, суд позбавлений можливості визначити розмір майнової шкоди та задовольнити вимоги ОСОБА_1 в цій частині. У решті апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати вищевказані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди незаконно не прийняли як доказ до уваги висновок експерта, на який він посилався у позові, хоча він є належним та допустимим доказом, не надали йому належної оцінки і не стягнули з Патрульної поліції України суму майнової шкоди в розмірі 189 966 грн 20 коп., у урахуванням сплаченого страхового відшкодування. Апеляційний суд за наявності підстав для відшкодування майнової шкоди на підставі статті 1187 ЦК України незаконно відмовив у відшкодуванні майнової шкоди. Крім того, суду було надано достатню кількість доказів про понесення ним витрат на правову допомогу, а саме квитанцію про сплату адвокатських послуг в сумі 2 000 грн

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди 05 жовтня 2016 року був власником автомобіля марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1, чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу сер. НОМЕР_4 від 14 листопада 2007 року.

05 жовтня 2016 року водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Немирівське шосе у м. Вінниця, виконуючи невідкладне службове завдання перед початком виконання маневру не переконався в його небезпеці, пересік подвійну суцільну лінію розмітки і внаслідок цього допустив зіткнення з автомобілем марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1, чорного кольору, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, унаслідок чого було пошкоджено зазначені транспортні засоби.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2016 року змінена постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2016 року в частині адміністративного стягнення, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «TOYOTA PRIUS», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким є Департамент патрульної поліції, застрахована ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6031746, строк дії якого з 08 липня 2016 року по 07 липня 2017 року. За вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 100 000 грн, франшиза - в розмірі 00,00 грн.

20 грудня 2016 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту № 3276 від 07 листопада 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля належного позивачеві з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, як то передбачено положеннями статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 142 814 грн 46 коп.

19 грудня 2016 року ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» досягли згоди про розмір страхового відшкодування в сумі 80 000 грн, що підтверджується копією відповідного протоколу.

Відповідно до копії платіжного доручення від 23 грудня 2016 року № 1036 ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 80 000 грн.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачів на його користь майнову шкоду в розмірі 186 966 грн, спричинену йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підтвердження розміру спричиненої майнової шкоди позивачем надано висновок автотоварознавчого дослідження № 648Е-10/16 від 17 жовтня 2016 року, виконаний ПП ЕНДЦ «Експертиза» на замовлення позивача, відповідно до якого вартість майнового збитку заподіяного власнику автомобіля марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 на час дослідження складає 265 366,2 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із статтею 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18.

Місцевий суд, установивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_5, перевищує розмір страхового відшкодування, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з Патрульної поліції України, у трудових відносинах з якою перебуває винна особа, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Разом із тим, місцевий суд, визначаючи розмір майнового відшкодування, яке має сплатити відповідач (відповідальність якого застрахована) на користь позивача в розмірі 62 814 грн 46 коп., частково поклав відповідальність у межах страхового відшкодування на страхувальника, та не звернув уваги на те, що позивач не скористався своїм правом на відшкодування в повній мірі йому шкоди за страховим полісом, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 100 000 грн, а в силу положень статті 1194 ЦК України винна особа несе відповідальність тільки у тому розмірі, яка не покрита страховим відшкодуванням.

Відтак, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування майнової шкоди змінити, а саме зменшити розмір майнового відшкодування, яке необхідно стягнути з Патрульної поліції на користь ОСОБА_1

Так, ураховуючи те, вартість відновлювального ремонту становить 142 814 грн та з урахуванням тієї обставини, що за страховим полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в розмірі 100 000 грн, розмір непокритої страховим відшкодуванням майнової шкоди, яку повинна сплатити винна особа становить 42 814,46 грн (14 218,46 грн - 100 000 грн).

Також є правильними висновки суджу про те, з підстав передбачених статтями 1174, 1176 ЦК України, казначейство не здійснює безспірне списання коштів для відшкодування шкоди спричиненої громадянинові внаслідок адміністративного правопорушення, а тому в даному випадку слід керуватись саме статтею 1172 ЦК України, і розмір майнової шкоди слід стягувати саме з Департаменту патрульної поліції, з якою особа, що безпосередньо завдала шкоду, перебувала у трудових відносинах, а тому в частині вимог до Державної казначейської служби України суд правомірно відмовив.

Доводи позивача про те, що судом безпідставно не взято до уваги експертний висновок № 648Е-10/16 від 17 жовтня 2016 року, виконаний ПП ЕНДЦ «Експертиза» на його замовлення, відповідно до якого вартість майнового збитку заподіяного власнику автомобіля марки «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_1 на час дослідження складає 265 366,2 грн не заслуговують на увагу, оскільки місцевим судом у даному випадку, для встановлення розміру збитку правильно прийнято до уваги звіт № 3276 від 07 листопада 2016 року, адже позивач погодився із сумою страхового відшкодування здійсненого саме на підставі зазначеного звіту, при цьому не заперечував про розмір спричиненого йому майнового збитку відповідно до зазначеного звіту.

Відповідно до чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, оскільки де є порушення права людини це призводить до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн, суди попередніх інстанцій врахувавши характер так обсяг душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, суди попередніх інстанцій вірно визначили підстави та розмір моральної шкоди.

Частиною першою статті 79 ЦПК України 2004 року визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відмовляючи у стягненні на користь позивача судових витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили в позові в цій частині за їх недоведеністю, оскільки позивач не надав суду доказів про обсяг виконаних адвокатом робіт, що є підставою для відмови у покладенні на відповідача відшкодування зазначених витрат.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди і ухвалення нового судового рішення не потребує встановлення фактичних обставин справи, рішення апеляційного суду в зазначеній частині підлягає скасування, а рішення місцевого суду в частині визначення розміру зміні.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про відшкодування майнової шкоди скасувати.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року в частині позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про відшкодування майнової шкоди змінити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 42 814,46 грн.

У решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції судові рішення в скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило