Провадження №2/523/4182/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" жовтня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Побєдаш Х.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту та заборони відчуження з усього майна позивача, накладених постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.04.2013 року ВП № 37068689.

Позовна заява мотивована тим, що позивачці належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника від 30 квітня 2013 року при примусовому стягненні боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» було накладено арешт на вищевказане майно.

На теперішній час, виконавче провадження в рамках якого накладено арешт знищено, тому скасувати арешт з майна та заборону його відчуження державний виконавець не в змозі.

У зв'язку з тим, що вирішити питання про скасування обтяження в рамках виконавчого провадження не можливо, ОСОБА_3 вимушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача - ПАТ «Брокбізнесбанк» у судове засідання не з'явився. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом, додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву. Заяви від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзиву суду не надано, про причини неявки не повідомлено, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи, у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно до договору купівлі-продажу № 95/1616 від 25 вересня 1995 року ОСОБА_3 належить АДРЕСА_1. Крім того, згідно копії свідоцтва про реєстрації транспортного засобу позивачці також належить автомобіль TOYOTA TERCEL, 1993 року випуску.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30 квітня 2013 року, державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-153/11 (ВП № 37068689) про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» у розмірі 212891 грн. 43 коп. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3.

Згідно листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 31.05.2018р. № 25382, стан вищевказаного виконавчого провадження «Завершено», стан виконавчого документу «Повернуто стягувачу». Оскільки відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби термін зберігання таких становить три роки, в зв'язку з чим виконавче провадження знищено. На момент звернення на виконанні у Відділі виконавчих документів стосовно ОСОБА_3 не перебуває. Також, додатково було роз'яснено, що для зняття арешту з майна позивачу необхідно звернутися до суду ( а.с. 19).

Факт виконання позивачем рішення суду на підставі якого було видано виконавчий лист підтверджується довідками № 377 від 10 квітня 2014 р. та № 769 від 13 квітня 2018 року, виданими ПАТ «Брокбізнесбанк», згідно яких, заборгованість ОСОБА_3 перед банком відсутня (а.с. 11,12).

Отже з представлених до суду доказів не вбачається обґрунтованих підстав для подальшого існування обтяжень, які були накладені постановою державного виконавця.

Інститут права власності в Україні регулюється приписами статті 41 Конституції України. У відповідності до ч. 1 даної статті, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.

Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).

У відповідності до пункту 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує її законні права як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наявність накладеного арешту на рухоме та нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_3 та необхідність скасування таких арештів.

Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 95 259, 265, 280-282, 352 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1), який накладено постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 30.04.2013 року в рамках ВП № 37068689 .

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: