Справа № 524/8591/17
Провадження № 4-с/524/8/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_2 міської ради Полтавської області на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

13.11.2017 року до суду звернувся представник ОСОБА_2 міської ради Полтавської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3. Заяву обґрунтував тим, що 01.11.2017 року на адресу ОСОБА_2 міської ради Полтавської області надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 грн. 00 коп. по виконавчому провадженню № 51259179. Дане виконавче провадження відкрито 30.05.2016 року, про що державним виконавцем винесено постанову та надано міській раді строк для його добровільного виконання. Вважають, що постанова про стягнення виконавчого збору мала бути винесена державним виконавцем у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», тобто відразу після закінчення строку на добровільне виконання, а саме 06.06.2016 року. У звязку з цим, постанову державного виконавця від 30.10.2017 року вважають безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання представник заявника не зявився, просив розгляд справи проводити без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області у судове засідання не зявився, справу просив слухати без його участі, проти задоволення скарги заперечував. На адресу суду направив відзив на скаргу, де пояснив наступне: на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 524/7297/15-а, виданого 19.05.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука. Постановою державного виконавця від 30.05.2016 року відкрито виконавче провадження та надано семиденний термін для самосійного виконання рішення суду. Листом від 31.03.2017 року боржником повідомлено про фактичне виконання рішення суду, однак за результатами перевірки державним виконавцем було встановлено, що рішення суду виконано не в повному обсязі. Оскільки станом на 18.07.2017 року рішення суду боржником належним чином не було виконане, державним виконавцем 18.07.2017 року винесено постанову та накладено штраф у розмірі 5 100 грн. 00 коп., якою зобовязано боржника виконати рішення суду у десятиденний термін. 20.07.2018 року на адресу відділу надійшов лист ОСОБА_2 міської ради про виконання рішення суду в повному обсязі. Оскільки набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, 30.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 51259179 з примусового виконання виконавчого листа № 524/7297/15-а, виданого 19.05.2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про зобовязання ОСОБА_2 міської ради Полтавської області вчинити дії по розробленню та затвердженню планів технічної інвентаризації та паспортизації дитячих майданчиків, які розташовані на прибудинкових територіях міста.

Постановою державного виконавця від 30.05.2016 року відкрито виконавче провадження та надано семиденний термін для самосійного виконання рішення суду. Постанову направлено поштою на адреси сторін виконавчого провадження.

Листом від 31.03.2017 року боржником повідомлено про фактичне виконання рішення суду, однак за результатами перевірки державним виконавцем було встановлено, що рішення суду виконано не в повному обсязі.

Станом на 18.07.2017 року рішення суду боржником належним чином не було виконане, доказів поважних причин невиконання рішення суду до відділу не надано.

У звязку з цим державним виконавцем 18.07.2017 року винесено постанову за невиконання рішення суду та накладено штраф у розмірі 5 100 грн. 00 коп., якою зобовязано боржника виконати рішення суду у десятиденний термін.

20.07.2018 року на адресу відділу надійшов лист ОСОБА_2 міської ради про виконання рішення суду в повному обсязі.

30.10.2017 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 міської ради виконавчого збору, тобто після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Тому в даному випадку підлягають застосуванню положення саме цього закону.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч. 1 ст. 5 Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов'язки суб'єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 7 розділу Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тобто кожна виконавча дія, яка оформлюється в тому числі шляхом винесення відповідної постанови державного виконавця, повинна бути вчинена згідно того закону, в період дії якого вона розпочата.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

У постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року за № 761/11524/15-ц відповідно до статті 40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч. 3 ст. 40 цього Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Аналіз вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Виходячи із вище викладеного, суд вважає постанову державного виконавця від 30.10.2017 року такою, що винесена правомірно, тому слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 міської ради Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 353, 450-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 міської ради Полтавської області на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя