Справа №538/1179/18
Провадження по справі №2/538/537/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., за участі секретаря судового засідання Криворучко В.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області, треті особи: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, - В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що 11 грудня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть від 12.12.2012 року, актовий запис № 122).

Заповіт від імені спадкодавця посвідчувався приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, 11 грудня 2001 року за реєстровим № 2363.

Спадщину після смерті 11 грудня 2012 року ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_1, син спадкодавця за заповітом та за законом, який 26 квітня 2013 року подав заяву про прийняття спадщини до Другої лохвицької державної нотаріальної контори.

ОСОБА_4, внук спадкодавця , спадкоємець за заповітом, 14 травня 2013 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

До складу спадкового майна входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: м. Заводське, вул. Козацька, 35, Лохвицького району Полтавської області.

Як вказує позивач, за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, він позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок за собою, як за спадкоємцем за заповітом, про що свідчить ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 04.05.2018 року.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом за ним право власності на житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 50,8 м?, житловою площею 33,6 м?, з господарськими будівлями та спорудами - сарай (літ.Б), літня кухня (літ.В), погріб (літ.Г), убиральня (літ.Ж), сарай (літ.Д), гараж (літ.Е), огорожа (№1), що розташований за адресою: м. Заводське, вул. Козацька, 35, Лохвицького району Полтавської області, після померлого 11 грудня 2012 року ОСОБА_2.

В судове засідання позивач не з"явився, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу слухати без його участі.

Відповідач, Заводська міська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову.

Треті особи: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" на розгляд справи не направили свого представника, але надали до суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною ОСОБА_5 України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 11 грудня 2012 року помер батько позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть від 12.12.2012 року, актовий запис № 122).

Заповіт від імені спадкодавця посвідчувався приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, 11 грудня 2001 року за реєстровим № 2363.

Спадщину після смерті 11 грудня 2012 року ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_1, син спадкодавця за заповітом та за законом, який 26 квітня 2013 року подав заяву про прийняття спадщини до Другої лохвицької державної нотаріальної контори.

ОСОБА_4, внук спадкодавця , спадкоємець за заповітом, 14 травня 2013 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

До складу спадкового майна входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що знаходиться за адресою: м. Заводське, вул. Козацька, 35, Лохвицького району Полтавської області.

Як вказує позивач, за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, він позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок за собою, як за спадкоємцем за заповітом, про що свідчить ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Другої лохвицької державної нотаріальної контори від 04.05.2018 року.

Згідно довідки Заводської міської ради від 24.01.2018 року, житловий будинок в м. Заводське по вул. Козацькій (колишня вулиця ОСОБА_6), який був побудований ОСОБА_2 відповідно до рішення виконавчого комітету Сталінської селищної ОСОБА_5 народних депутатів від 22.12.1958 року за № 19, мав попередній номер поштової адреси № 18, а після розширення вказаної вулиці нумерацію домогосподарства було змінено і вказаному будинку було присвоєно № 35. Поштова адреса будинку відповідає фактичному розташуванню на вул. Козацькій та залишається чинною на даний час.

На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно.

У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.

Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне.

У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ОСОБА_5 депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності.

До компетенції виконкомів місцевих ОСОБА_5 відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих ОСОБА_5, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних ОСОБА_5 із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

На запит суду, державний нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті 11 грудня 2012 року ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1, син спадкодавця за заповітом та за законом. ОСОБА_4, внук спадкодавця , спадкоємець за заповітом, 14 травня 2013 року подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Спадкова справа заведена 26.04.2013 року за № 81/2013. Заповіт від імені спадкодавця посвідчувався приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, 11 грудня 2001 року за реєстровим № 2363.

Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди в оформленні його спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Керуючись ст. ст. 392, 1218, 1261, 1268, 1273, 1269, 1296 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 200, 206, 258, 263, 265,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Заводської міської ради Лохвицького району Полтавської області, треті особи: Друга лохвицька державна нотаріальна контора, КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації", про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування- задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок (літ.А-1) загальною площею 50,8 м?, житловою площею 33,6 м?, з господарськими будівлями та спорудами - сарай (літ.Б), літня кухня (літ.В), погріб (літ.Г), убиральня (літ.Ж), сарай (літ.Д), гараж (літ.Е), огорожа (№1), що розташований за адресою: м. Заводське, вул. Козацька, 35, Лохвицького району Полтавської області, після померлого 11 грудня 2012 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області ОСОБА_7