Справа № 171/734/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"12" жовтня 2018 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кодрян Л.І.

за участю секретаря Титаренко Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову посилається на те, що є власником трикімнатної квартири №87 будинку №4 по пров.Молодіжному в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі продажу від 15.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу. В даній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, але фактично не користується вказаним житловим приміщенням за власним бажанням, оскільки мешкає в іншому приміщенні при цьому з місця реєстрації не знялася. Згідно акту №641 виданого виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, однак виїхала і не проживає в ній з 2012 року. ОСОБА_2 витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе.

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні квартирою, що знаходиться за адресою: пров.Молодіжний, 4/87, м. Зеленодольськ, Апостолівського району Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщеннями за вказаною адресою.

Представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, про винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, місце та час слухання справи повідомлена належним чином відповідно до положень ст.ст. 130,131 ЦПК України.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому, ураховуючи вказане, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою пров.Молодіжний, 4/87, м. Зеленодольськ, Апостолівського району Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.03.2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6-8).

З довідки виданої виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

З акту депутатського обстеження від 26.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 по пров.Молодіжний, 4/87, однак фактично за вказаною адресою відповідач не проживає з 2012 року (а.с.9).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на даний момент дійсно зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 по пров.Молодіжний, 4/87, але фактично з 2012 року в зазначеній квартирі не проживає, з 15.03.2018 року не є власником квартири.

На даний час позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_2 у його квартирі.

Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності громадянина за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою та визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 150,156 ЖК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4,5,89, 141, 258-259, 264-265,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_6) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_7) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження майном шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою провулок Молодіжний, 4/87, м. Зеленодольськ, Апостолівського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в сумі 704,80 гривень.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року.

СуддяОСОБА_5