Справа 749/528/18
Номер провадження 2/749/187/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: Шаповал З.О.

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ цивільну справу №749/528/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності.

У судове засідання позивач не з`явився. Через поштове відділення до суду надійшла заява про закриття провадження у справі.

У судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що подання можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Стаття 255 ЦПК України передбачає підстави провадження у справі серед яких немає заяви позивача про закриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не зявлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Між тим, статтею 223 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання осіб (особи), які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 5 цієї статті у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на те, що позивач будучи належним чином повідомленими, повторно не зявилась у судове засідання, не повідомив про причини неявки, заяву про розгляд справи у відсутності позивача не надано, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 131, 223, ч. 3 ст. 257 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності - залишити без розгляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Щорський районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя З.О.Шаповал