РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1. Просила суд ухвалити рішення, яким виділити їй в користування житлову кімнату площею 15,6 кв.м., а відповідачу - кімнату площею 15,1 кв.м. та балкон розміром 2,4 кв.м.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 червня 2005 року вона є власником 1/4 частини спірної квартири.

17 жовтня 2012 року її мати ОСОБА_3 подарувала її доньці ОСОБА_4 3/4 частини цієї квартири, яка 27 червня 2017 року подарувала свою частку відповідачу.

Вона займає кімнату площею 15,6 кв.м.

Відповідач у спірній квартирі не проживає та не сплачує комунальні платежі. Проте, почав чинити їй перешкоди у користуванні належною частиною квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 червня 2005 року (а.с. 6-8).

Позивач при укладенні шлюбу 24 грудня 2013 року змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с. 12).

ОСОБА_2 є власником 3/4 частин квартири на підставі договору дарування від 27 червня 2017 року (а.с. 10-11).

Згідно технічного плану спірна квартира складається з двох кімнат житловою площею 30,7 кв. метри, у тому числі: 1-а кімната - 15,1 кв. метри; 2-а кімната - 15,6 кв. метри; кухні площею 5,6 кв. метри; вбиральні - 0,9 кв. метри; ванної кімнати - 1,9 кв. метри; коридору - 6,7 кв. метри; комори - 0,5 кв.м. Кватира обладнана балконом - 2,4 кв. метри (а.с. 14-15).

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивач просить визначити порядок користування частковою власністю у спосіб, який суперечить вимогам закону.

Встановлено, що співвласниками квартири є лише позивач і відповідач.

Житлова площа квартири складає 30,7 кв. метри, частка відповідача в житловій площі складає 23,025 кв. метри, а частка позивача - 7,675 кв. метри.

Позивач просить виділити ОСОБА_2 в користування кімнату площею 15,1 кв. метри, що на 7,925 кв. метри є меншою від його частки.

Собі позивач просить виділити кімнату площею 15,6 кв. метри, що більше на 7,925 кв. метри від її частки у праві спільної власності з відповідачем, тобто більше ніж вдвічі.

Суд має виділяти в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не має змінювати розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно та не порушувати їх прав як власників.

Разом з тим, суд вважає, що різниця у 7,925 кв.м. не є незначним обсягом, в якому можливо відійти від відповідності реальної частки відповідача від ідеальної.

У такому випадку, право відповідача на користування його часткою у спільній частковій власності буде порушено та не буде відповідати засадам змісту права власності, здійснення права власності та непорушності права власності, визначених статтями 317, 319, 321 ЦК України.

За таких обставин, вимога позивача про виділ у користування відповідача конкретної кімнати у квартирі не підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 317, 319, 321, 358, 391 ЦК, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про встановлення порядку користування квартирою.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: