Справа № 527/2381/17
провадження 2/527/91/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Папенко Л.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине в загальному позовному провадженні цивільну справу № 527/2381/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5, з залученням третьої особи Глобинської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

13.11.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5, з залученням третьої особи Глобинської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є донькою ОСОБА_6. Її батькам, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності належить квартира в АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожному. 06 вересня 2016 року ОСОБА_6 помер. Під час оформлення спадщини позивач дізналася, що дружина її батька, ОСОБА_3 (Відповідач) також подала заяву про прийняття спадщини після його смерті та заповіт на своє ім'я, датований 2016 роком. В позивача виникли сумніви з приводу достовірності заповіту, складеного на ім'я ОСОБА_3, оскільки станом на 2016 рік він був дуже хворою людиною, яка перенесла декілька інсультів, був лежачим та неконтактним, не міг не лише говорити, а й писати. З посиланням на ст.ст. 203, 215 ЦК України, прохає: визнати заповіт ОСОБА_6, складений на користь ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5, реєстровий номер 612 від 02.06.2016 року недійсним; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

07.02.2018 року вказана цивільна справа, у звязку з відставкою судді Марущак Р.М., передана в провадження судді Левицької Т.В.

20.02.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.

24.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

18.01.2018 року відповідачем ОСОБА_5 направлено письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких позовну заяву не визнає, оскільки заповіт підписаний ОСОБА_6 особисто.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позові та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, про поважність причин неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що вона одна здійснювала догляд за хворим чоловіком ОСОБА_6 та його лікуванням, в звязку з чим він вирішив змінити заповіт і заповісти належне йому майно на її користь. В звязку з викладеним, вона запросила державного нотаріуса ОСОБА_5 для складання ОСОБА_6 заповіту. Під час складання заповіту були також прсутні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Нотаріус з»ясувала волю ОСОБА_6 щодо заповіту. Після підготовки проекту заповіту, нотаріус прочитала його вголос та дала прочитати ОСОБА_6 Після цього він підписав заповіт особисто лівою рукою. Пояснила, що ОСОБА_6 після перенесеного інсульту мав затримку мовлення, але зрозуміти його можна було. Вказала, що під час посвідчення заповіту нотаріус користувалася ноутбуком, в неї були якісь бланки документів. Зазначила, що в цей день ОСОБА_6 підписав якісь два документи.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що заповіт був підписаний в присутності свідків. ОСОБА_6 підписав заповіт лівою рукою, оскільки права рука в нього внаслідок хвороби не функціонувала. Вважає, що в ході проведення експертизи були допущені недоліки, які ставлять під сумнів висновок експерта.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 повідомили, що вони провідували ОСОБА_6 після інсульту в лікарні в червні 2016 року. Вказали, що він практично не розмовляв, міг розуміти лише якісь елементарні речі, відповідав невпопад, на будь яке питання відповідав лише «конєшно» і говорив деякі нецензурні слова. Писати він взагалі не міг, до цього був «правшою», лівою рукою не писав, кормили його з ложки.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 повідомили суду, що вони були присутні під час складання заповіту ОСОБА_6 та його посвідчення. Вказали, що нотаріус ОСОБА_5 зайшла до кімнати та запитала ОСОБА_6 чи відомо йому хто вона така і для чого вона прийшла, потім запитала ОСОБА_6 на кого він хоче скласти заповіт, на що останній показав рукою на ОСОБА_3 та сказав «на ОСОБА_3». Після складення проекту заповіту ОСОБА_5 прочитала його уголос та дала прочитати ОСОБА_6 Останій довго читав заповіт про себе (уголос не читав), а потім підписав щось лівою рукою. Скільки саме документів підписував ОСОБА_6 та які саме їм точно не відомо, оскільки вони не звертали на це уваги. Компютерною технікою нотаріус не користувалася. Також вказані свідки пояснили, що ОСОБА_6 після інсульту поступово проходив реабілітацію: читав вірші, їв лівою рукою, все розумів, але не все міг пояснити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представникв, свідків по справі, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового засідання встановлено, що батькам позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2, по 1/2 частці кожному , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 грудня 2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 11).

10.08.2007 року ОСОБА_6 було складено заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності 1/2 частину квартири № 1, яка розташована в жилому будинку № 3 , що знаходиться на Шкільному бульварі в м. Глобине , заповів ОСОБА_1. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу ОСОБА_12, зареєстровано в реєстрі за № 2255 (а.с.9).

06 вересня 2016 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 396290, виданим Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 21 лютого 2017 року (а.с.6).

В ході оформлення спадкових прав позивач ОСОБА_1 дізналася про те, що існує заповіт від 02.06.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Градизької нотаріальної контори Глобинського району Полтавської бласті ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 612, відповідно до якого ОСОБА_6 усі свої права та обовязки , які належать йому на момент складання заповіту, а також все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, на що він за законом матиме право, заповів дружині ОСОБА_3 (а.с. 10).

Позивачем ОСОБА_1 ставиться питання про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 02.06.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Градизької нотаріальної контори Глобинського району Полтавської бласті ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 612 з підстав відсутності волевиявлення ОСОБА_6 на його укладення та підписання, на підставі ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.1251-1252 цього кодексу.

Відповідно до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках.

Відповідно до частин першої та третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною другою статті 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Ч.2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Системний аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що підпис заповідача є одним із обов'язкових реквізитів договору, які саме повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторони.

Відповідно до висновку № 885 судово почеркознавчої експертизи ввід 05.06.2018 року рукописний текст від імені ОСОБА_6 на заповіті від 02.06.2016 року у графі «Підпис» виконаний : - не тією особою, якою виконані зразки почерку групи № 1 (заповіт від 10.08.2007 року; зошит за 2007 рік із почерком ОСОБА_6; патолого анатомічна конференція № 5 від 23.05.2003 року; патолого анатомічна конференція № 7 від 10.07.2003 року; патолого анатомічна конференція № 6 від 04.06.2003 року; патолого анатомічна конференція № 9 від 24.09.2003 року; патолого анатомічна конференція № 3 від 18.03.2003 року; патолого анатомічна конференція № 8 від 20.08.2003 року; патолого анатомічна конференція № 10 від 30.10.2003 року; патолого анатомічна конференція № 4 від 27.05.2003 року; патолого анатомічна конференція № 11 від 03.12.2003 року; протокол розтину № 24 від 07.05.2003 року, протокол розтину № 14 від 27.02.003 року; протокол розтину № 65 від 21.11.2003 року; витяг із посадових прав та обовязків; витяг із узагальнення), -але тією особою, якою виконаний зразок почерку групи № 2 (згода на збір та обробку персональних даних від 06.11.2014 року).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Суд враховує висновок експерта в частині, згідно якої рукописний текст від імені ОСОБА_6 на заповіті від 02.06.2016 року у графі «Підпис» виконаний не тією особою, якою виконані зразки почерку групи № 1 з наступних підстав: - медична документація, яка відносяться до групи № 1, зі зразками почерку ОСОБА_6, надана для експертного дослідження незацікавленою особою Глобинською ЦРЛ; - складення заповіту від 10.08.2007 року особисто ОСОБА_6 не оспорювалося сторонами, також відповідач ОСОБА_3 повідомляла суду, що їй було відомо про існування вказаного заповіту та його складення ОСОБА_6 Враховуючи викладене, суд вважає встановленим факт, що зразки почерку № 1 виконані особисто ОСОБА_6

В той же час до групи № 2 відноситься лише один документ - згода на збір та обробку персональних даних від 06.11.2014 року, який був наданий відповідачем ОСОБА_3, яка є заінтересованою особою і щодо якого існують сумніви щодо виконання підпису у ньому особисто ОСОБА_6 Вказний документ не скріплений печаткою відповідальноі особи.

Стаття 102 ЦПК України визначає, що висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Пленум Верховного Суду України, у своїй Постанові від 12.06.2009 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Як встановлено в ході судового засідання судова почеркознавча експертиза була проведена на підставі ухвали суду від 03.04.2018 року, висновок експерта є мотивованим, містить відповіді на поставлені питання.

Висновок експерта у суду не викликає сумніву в його правильності, тому суд вважає його належним та допустимим доказом у розумінні положень ст.ст.77-80ЦПК України.

Крім того, судовий експерт попереджений про відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову від виконання покладених обовязків за ст.ст. 384, 385 КК України.

Посилання відповідача та його представника на недопустимість висновку експерта № 885 від 05.06.2018 року, в звязку з тим, що в ньому не враховано можливість фізіологічних змін почерку ОСОБА_6 в результаті перенесених захворювань та в звязку з тим, що рукописний текст здійснено ОСОБА_6 лівою рукою є лище припущеннями.

Крім того, судом розяснювалися відповідачу та його представнику положення ст.ст. 12, 81 ЦПК України. В той же час мотивованих клопотань про призначення комплексної, додаткової чи повторної експертиз, з урахуванням наведених ними обставин, від них не надходило.

Суд також враховує, що для проведення судової почеркознавчої експертизи, в експертну установу направлялися матеріали цивільної справи № 527/2381/17, в яких міститься інформація щодо перенесених ОСОБА_6 захворювань.

Суд критично оцінює покази свідків як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, оскільки вони є друзями або родичами однієї із сторін, тобто заінтересованими особами.

Таким чином, оскільки рукописний текст від імені ОСОБА_6 на заповіті від 02.06.2016 року у графі «Підпис» виконаний не тією особою, якою виконані зразки почерку групи № 1, тобто не ОСОБА_6, суд вважає, що волевиявлення останнього на укладення заповіту від 02.06.2016 року у станнього було відсутнє, а тому він підлягає визнанню недійсним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідачів ОСОБА_3, державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі по 320,40 грн .

Керуючись ст. ст. 203, 215, 1233, 1234, 1247, 1248, 1257 ЦК України, ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5, з залученням третьої особи Глобинської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_6, складений на користь ОСОБА_3 від 02.06.2016 року, посвідчений державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 612 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3, державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі по 320,40 грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 Є.АДРЕСА_3, НОМЕР_1, рнокпп: НОМЕР_2);

Представник позивача ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп: НОМЕР_3);

Відповідач ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, селище Градизьк, вул. Горького, 26, НОМЕР_4, рнокпп: НОМЕР_5);

Представник відповідача ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_6, рнокпп НОМЕР_7)

Відповідач: ОСОБА_5, державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області (місце знаходження: Полтавська область, Глобинський район, селище Градизьк, вул. Київська,51, );

Третя особа: Глобинська державна нотаріальна контора (місце знаходження: Полтавська область, м. Глобине, вул. Центральна, 212, ).

Повний текст рішення суду складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя Т. В. Левицька