Справа № 180/1815/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання - Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 грудня 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий разунок. Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Підписання вказаного договору є згодою ОСОБА_1 прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Станом на 24 червня 2018 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складає 23837,21 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23837,21 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (а.с.10).

З 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк»).

За договором АТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються на залишок заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08 грудня 2007 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати згідно умов (а.с.12-26).

ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 24 червня 2018 року нарахована заборгованість на загальну суму 23837,21 грн., яка включає:

- 1200,11 грн. - тіло кредиту;

- 9675,59 грн. - відсотки за користування кредитом;

- 11350,21грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1111,30 грн. - штраф (процентна складова).

що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.5-9).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за договором від 08 грудня 2007 року мається прострочення виконання грошового зобов'язання. Позовні вимоги в частині стягнення: 1200,11 грн. заборгованості за кредитом, 9675,59 грн. відсотків за користування кредитом, 11350,21 грн. заборгованості за пенею та комісією - підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення її від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.617 ЦК України, як і не надано заяви про застосування позовної давності.

Разом з тим, відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Так, вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, які є видами неустойки, суд приходить до такого.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору б/н від 08 грудня 2007 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору сторонами також передбачена сплата штрафів: фіксованої частини та процентної складової.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише пені.

Сукупність наведених доказів, наданих позивачем, та їх належна оцінка дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 22225,91 грн. (1200,11 грн. (тіло кредиту) + 9675,59 грн. (заборгованість по відсоткам за користування кредитом) + 11350,21 грн. (пеня за прострочене зобов'язання).

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 1762,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 22225,91 грн. *100%: 23837,21 грн. ціни позову), тобто 93,24% від суми сплаченого судового збору, що складає 1642,89 грн. (93,24% * 1762,00 грн.:100%).

На підставі статей 11, 258, 267, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України, керуючись статтями ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 267, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 08 грудня 2007 року в розмірі 22225 гривень 91 копійка, яка виникла станом на 24 червня 2018 року і складається з: 1200,11 гривень заборгованості за кредитом, 9675,59 гривень заборгованості по процентам за користування кредитом, 11350,21 гривень заборгованості за пенею та комісією, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1642 гривень 89 копійок, разом 23868 (двадцять три тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 80 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , рах. №3111, МФО № 305299, вул.Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Марганецьким МВ УМВС України в Дніпропетровській області 13.11.1997 року, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя С.І.Хомченко