Провадження № 2/727/415/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2018 року. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Семенка О.В.

при секретарі - Ільчук М.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на рухоме майно. В позові зазначив, що 16 листопада 2009 року він отримав у володіння і користування автомобіль Мерседес-Бенц, державний номер 60568МО, двигун №8412, шасі (кузов) № WDВ 2011221Р263356, разом з технічним паспортом ІСС 161136. Ця подія відбулась на підставі доручення серії ВНК №664589, посвідченого нотаріусом Чернівецької нотаріальної контори за реєстраційним номером 6424.

Відповідно до ст. 344 ЦПК України строк дії доручення на володіння автомобілем сплинув 17 листопада 2012 року, також і строк давності на вимогу про повернення автомобіля сплинув в той же день.

Після закінчення строку дії доручення власник автомобіля до суду з позовом про повернення автомобіля не звертався. Таким чином, початок пятирічного строку володінь ним автомобілем після сплину позовної давності настав 17 листопада 2017 року, з цього дня у нього виникло право звернення до суду з приводу визнання його власником даного автомобіля за набувальною давністю.Просить позов задовольнити.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 16.09.2009 року ОСОБА_1 отримав у володіння і користування автомобіль Мерседес-Бенц, державний номер 60568МО, двигун №8412, шасі (кузов) № WDВ 2011221Р263356, разом з технічним паспортом ІСС 161136.

Як зазначено позивачем в позові, відповідно до ст. 344 ЦПК України строк дії доручення на володіння автомобілем сплинув 17 листопада 2012 року, також і строк давності на вимогу про повернення автомобіля сплинув в той же день. Після закінчення строку дії доручення власник автомобіля до суду з позовом про повернення автомобіля не звертався.

Як встановлено судом, транспортний засіб марки Мерседес-Бенц, державний номер 60568МО, двигун №8412, шасі (кузов) № WDВ 2011221Р263356 зареєстрований на громадянина ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно листа Територіального сервісного центру, 7341 від 21.12.2017 року транспортний засіб Мерседес-Бенц, державний номер 60568МО, двигун №8412, шасі (кузов) № WDВ 2011221Р263356, який зареєстрований за громадянином ОСОБА_2 знаходиться під арештом, накладеним постановою Шевченківського РУЮ ДВС від 22 серпня 2013 року.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 344 Цивільного кодексу України якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Згідно ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, правовий аналіз положень законодавства, яке регулює спірні відносини, дає підстави дійти висновку, що необхідними складовими для визнання права власності за набувальною давністю є добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість та безперервність володіння майном.

Проте, наявність арешту, який накладений на транспортний засіб постановою Шевченківського РУЮ ДВС від 22 серпня 2013 року в рамках виконавчого провадження, не дає підстави вважати, що позивач ОСОБА_1 в розумінні змісту ст. 344 ЦК України продовжував відкрито володіти транспортним засобом.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, виходячи з характеру спору, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 12 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання стосовно можливості прийняття визнання відповідачем позову згідно поданої відповідачем заяви, суд, приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що внаслідок визнання відповідачем позову порушуються права та інтереси інших осіб - стягувачів за виконавчими документами, на виконання яких виконавчою службою накладено арешт на спірний автомобіль, що належить відповідачу. Порушення прав та інтересів вказаних осіб, суд вбачає у тому, що при прийнятті судом визнання позову відповідачем та задоволенні позову стягувачі можуть бути позбавлені можливості виконання зобов*язань за виконавчими документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на рухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено 12.01.2018 року.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці ОСОБА_3