Справа № 459/2769/18
Провадження № 2/459/1054/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року м. Червоноград

Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань Савіцької Б.Б.,

Справа № 459/2769/18

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Вимоги позивача: про стягнення аліментів

Позивач звернулася з позовом до відповідача, у якому, із врахуванням заяви від 24.09.2018 року просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 04.09.2018 року і до повноліття дітей.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.01.2004 року. Від подружнього життя мають двох дітей, які проживають з нею. 11.10.2007 року шлюб з відповідачем розірвано. Вказує, що відповідач працює інструктором по водінню автошколи «Автомар», сама працює охоронником магазину продукти «АТБ», отримує близько 5000,00 грн. заробітної плати на місяць.

Сторони у судове засідання не з'явилися.

Позивач подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подано.

Процесуальні дії по справі не проводилися.

Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження та з ініціативи суду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом установлено, що від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Шлюб між сторонами розірвано 11.10.2007 року.

Позивач звернулася до суду із цим позовом, оскільки самій їй важко матеріально утримувати дітей. В добровільному порядку відповідач належним чином матеріально дітей не забезпечує.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч. 9 ст. 7 СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття . Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач не дотримується вимог даного закону, матеріально дітей не утримує, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Державної судової адміністрації України підлягає стягненню судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму в місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2018 року до їх повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.10.2018 року.

Позивач - ОСОБА_2 (ідентиф.номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

Відповідач - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2)

Суддя: Д. І. Рудаков