Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1977/18
У Х В А Л А

27 вересня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчик Р.В.

при секретарях Бузун Л.В., Нарадько Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АртемБанк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання вкладником АБ «Артем-Банк» та про визнання за вкладником право на відшкодування заборгованості за вкладом,-

встановив:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АртемБанк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2М про визнання вкладником АБ «Артем-Банк» та про визнання за вкладником право на відшкодування заборгованості за вкладом.

Під час підготовчого засідання у справі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Клопотання обгрунтовує тим, що ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В обсязі конкретних обставин зміст спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, що виникли між позивачем, Фондом та уповноваженою особою Фонду, визначення яких залежить від зясування прав позивача, статусу Фонду, мети його створення, завдань, поставлених перед ним, повноважень та обовязків Фонду і його уповноважених осіб, функцій, які на нього покладаються.

Акти, прийняті субєктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частини 1 і 2 статті 55 Конституції України.

Реалізація конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень здійснюється шляхом звернення до адміністративних судів на які відповідно до частини 1 статті 2 КАС України покладено завдання здійснювати адміністративне судочинства що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенню судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, cвободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України зазначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом положень пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, іх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування -в фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та НБУ.

За змістом положень статті 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно частини 1 статті 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.?

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною 2 статті 4 цього ж Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 17 частинні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з частиною 1 статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процессі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Отже, спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів фонду є публічно-правовим, має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами, яка передбачена пунктом 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, спір щодо заявлених позивачем вимог, на думку відповідача не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказана позиція висловлена у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 12 квітня 2018 року в справі № 820/11591/15.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його вкладником АТ «Артем-Банк» відповідно до договору-заяви №40.76.90213 від 26 жовтня 2016 року, в національній валюті на суму 200000 грн., та визнати за ним право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 200000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень..

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» передбачено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Пунктом 25 постанови Пленуму ВАС України №8 від 20 травня 2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» передбачено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, позивач ставить перед судом вимогу визнати його вкладником АТ «Артем-Банк» відповідно до договору-заяви №40.76.90213 від 26 жовтня 2016 року, в національній валюті на суму 200000 грн., та визнати за ним право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 200000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Оскільки позивач не оскаржує рішення (нормативно-правовий акт чи індивідуальний актів), дію чи бездіяльності субєкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а лише захищає невизнане відповідачем право на відшкодування вкладу, суд приходить до висновку про те, що вказаний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Крім того слід зазначити, що позиція ОСОБА_3 Верховного Суду, яка викладена в постанові від 12 квітня 2018 року в справі №820/11591/15, та на яку посилається представник відповідача, стосується спору фізичної особи з субєктом владних повноважень щодо зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин.

З таких обставин суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АртемБанк», Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 про визнання вкладником АБ «Артем-Банк» та про визнання за вкладником право на відшкодування заборгованості за вкладом.

На підставі наведеного, ст.255 ЦПК України,-

вирішив:

В задоволенні клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем Банк» ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Головуючий:

Повний текст ухвали виготовлено 2 жовтня 2018 року

Головуючий: ОСОБА_4