РІШЕННЯ

іменем України

"16" січня 2018 р. 145/1864/17

2/145/162/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоміської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області померла його мати, ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_1

За життя його мати розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на його користь. Вказаний заповіт 15 жовтня 2009 року був посвідчений секретарем Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 65. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено. Таким чином він є спадкоємцем за заповітом після смерті його матері.

Оскільки він є єдиною дитиною у батьків, а його батько, чоловік спадкодавиці помер ІНФОРМАЦІЯ_2, особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Він прийняв спадщину після смерті матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Даний факт підтверджується його паспортом, відповідно до якого адреса місця його реєстрації з 16.04.2002 року зазначена як АДРЕСА_1 та довідкою Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, відповідно до якої він протягом шести місяців з дня смерті його матері прийняв спадщину, а також копією заповіту, відповідно до якого місце проживання його матері зазначено - АДРЕСА_1

На даний час він має намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом йому було відмовлено, в зв'язку з тим, що його мати за життя не отримала правовстановлюючого документа на спадкове майно -житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснили, що позивач зареєстрований і більшість часу постійно проживав з мамою, спадщину прийняв, батько помер раніше матері, не може оформити спадщину, оскільки немає правовстановлюючих документів на будинок і споруди, які зведені в період з 1960 по 1972 рік і рахуються за спадкодавцем.

Представник відповідача Новоміської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_4, що стверджується її свідоцтвом про смсерть (а.с. 4).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарським спорудами по АДРЕСА_1

За життя мати позивача розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на його користь (а.с. 5). Вказаний заповіт 15 жовтня 2009 року був посвідчений секретарем Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 65. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено. Таким чином позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті його матері і прийняв спадщину після смерті матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Житловий будинок з господарськими спорудами було побудовано протягом 1960 - 1980 років, ще стверджується технічним паспортом, виготовленим КП «ВООБТІ» 20 липня 2017 року (а.с. 6-10). На час будівництва житлового будинку та господарських споруд правовідносини щодо набуття права власності на таке майно регулювались зокрема ЦК УРСР 1925 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990року №553-ХІ1 «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25.12.1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРС 13.04.1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРС 12.05.1985 року №5-24-26 та ін.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно записів в погосподарській книзі Новоміської сільської ради, житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 рахується за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, що стверджується довідкою Новоміської сільської ради № 375 від 20.07.2017 року (а.с. 11).

За таких обставин право власності на житловий будинок з господарськими спорудами входить до складу спадщини після смерті матері позивача.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз'яснюється, що по об'єктах, які збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є технічний паспорт, що складається БТІ.

Житловий будинок з господарськими спорудами під забороною не перебуває, що стверджується довідкою Новоміської сільської ради № 376 від 24.07.2017 р. (а.с. 13).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України України , 1218, 1233, 1268 ЦК України, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям",

вирішив:

Позов задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, позначений на плані літерою «А», 1960 року забудови, з верандою «а» площею 11,6 кв.м., загальною площею по літ. «А,а» загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площ) 70,0 кв.м, загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., допоміжною площею 11,9 кв.м., площею літніх приміщень 11,6 кв.м. (який складається з коридору 1, площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2, площею 17,8 кв.м., житлової кімнати 3, площею 12,4 кв.м., житлової кімнати 4, площею 16,3 кв.м., кухні 5, площею 6,1 кв.м., ганок з козирком, сарай з літньою кухнею «Б», погреб з шиєю «П/Б», сарай та гараж «В», убиральню «Г», баню «Д», колонку питну №1, огорожу № 2, ворота з хвірткою № 3, які розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нове Місто Тиврівського району Вінницької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя Мазурчак А. Г.