Справа № 473/509/18
УХВАЛА

іменем України

"31" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю представника відповідача ГУНП в Миколаївській області Павленко О.І., третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що 04 травня 1990 року між ними було укладено шлюб.

В період шлюбу, а саме 24 листопада 2005 року подружжя ОСОБА_5 придбало у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності щодо придбаного майна зареєстровано за ОСОБА_5

Проте постановою слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС від 11 квітня 2011 року в межах розслідування кримінальної справи №09110167, порушеної 19 червня 2009 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України на вказаний житловий будинок було накладено арешт.

12 квітня 2011 року запис про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за НОМЕР_1.

Позивачі, вказуючи на те, що про жодні підозри у даній кримінальній справі жодному з них до цього часу не повідомлено, будь-яких цивільних позовів в рамках зазначеного кримінального провадження не надходило, арешт майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, порушує права власників на вільне розпорядження ним, а тому ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили скасувати накладений в межах розслідування кримінальної справи арешт та виключити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Ухвалою суду від 22 лютого 2018 року у відкритті провадження у цивільній справі відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено до місцевого суду для продовження розгляду.

Своєю ухвалою від 10 травня 2018 року суд відкрив провадження у справі.

Ухвалами суду від 07 вересня 2018 року до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_2, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 подав письмове клопотання про закриття провадження у справі в звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 в судовому засіданні вказане клопотання підтримав.

Представник відповідача ГУНП в Миколаївській області Павленко О.І. в судовому засіданні вирішення питання щодо задоволення клопотання третьої особи залишила на розсуд суду.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, їх представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, проте від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку представника відповідача ГУНП в Миколаївській області Павленко О.І., третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Зокрема, згідно ч. 4 ст. 126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно розяснень, які надав Верховний Суд в своїх численних постановах, зокрема від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі №569/4374/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі №758/2822/16-ц у порядку, передбаченому КПК України, суди вправі вирішувати питання, що виникають при виконанні вироків, а саме питання щодо скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Разом з тим спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 чинного КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» чинного КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі статтею 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Таким чином, встановивши, що арешт на спірне майно було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі щодо обвинувачення особи у вчиненні злочину, з метою забезпечення цивільного позову, належного зберігання речових доказів, а також для недопущення в подальшому незаконного відчуження речових доказів, які є об'єктом злочину, та враховуючи, що арешт на спірне майно було накладено за правилами КПК України 1960 року, суди повинні враховувати, що в такому випадку вимоги про зняття арешту не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Установивши зазначені обставини, суди мають вирішити питання про закриття провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є зняття арешту з майна, накладеного постановою слідчого від 11 квітня 2011 року в межах розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування на час розгляду справи триває.

Жодним з позивачів в процесі розгляду справи не заявлено інших вимог, що можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, зокрема щодо визнання права власності на арештоване майно або його частку, визначення частки у праві спільної сумісної власності, поділу майна тощо. Таким чином вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, оскільки підлягають розгляду в іншому провадженні за правилами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За встановленого клопотання ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а справа закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про скасування арешту та виключення запису про накладення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Вуїв