Справа № 513/250/18
Провадження № 2/513/408/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., представника позивачки ОСОБА_1, представника Саратського районного відділу державної виконавчої служби Цуркан Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Саратський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ "Приват Банк", в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 10 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 6440 від 10 липня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", заборгованості за кредитним договором № б/н від 16 лютого 2007 року у загальній сумі 36518,35 гривень 35 копійок.

Позовні вимоги мотивує тим, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, оскільки приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин. В порушення п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, позивачу не було направлено письмову вимогу про усунення порушень основного зобов'язання.

Окрім того, вказує, що ПАТ КБ «Приват Банк» звертався до Саратського районного суду Одеської області про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 16 лютого 2007 року та позов було задоволено. Нотаріусом не було враховано дане рішення суду.

Представник позивачки ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с.72).

Представник третьої особи Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши представника позивача та думку представника Саратського районного відділу державної виконавчої служби, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

15 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки (а.с. 49).

10 липня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору № б/н від 15 лютого 2007 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 36518 гривень 35 копійок з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9699 гривень 43 копійки, заборгованості за відсотками у розмірі 20129 гривень 30 копійок; заборгованості з пені та комісії у розмірі 4474 гривні 46 копійок; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1715 гривень 16 копійок (а.с. 48).

10 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 6440 про стягнення з ОСОБА_3 відповідно до умов кредитного договору від 16 лютого 2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31 травня 2017 року грошових коштів в загальному розмірі 36518 гривень 35 копійок, з зазначенням строку, за який провадиться стягнення - з 16 лютого 2007 року по 31 травня 2017 року (а.с. 47).

За заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», 29 січня 2018 року постановою заступника начальника Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відкрито виконавче провадження ВП №55649154 по виконанню виконавчого напису №6440 від 10 липня 2017 року про стягнення заборгованості у розмірі 36518 гривень 35 копійок з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 19-20).

Згідно позовної заяви, підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач зазначив наявність спору щодо його заборгованості за кредитним договором, не надання нотаріусу документів, які підтверджують безспірність заборгованості; не направлення позивачу вимоги про усунення порушень основного зобов'язання; закінчення на момент вчинення виконавчого напису встановленого ст.88 Закону України "Про нотаріат" трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок).

Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», передбачено умови вчинення виконавчих написів, згідно із якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, нотаріусу був наданий не оригінал кредитного договору, а його копія, засвідчена "ПриватБанком" (а.с. 49); замість засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, відповідачем було пред'явлено розрахунок заборгованості. Однак, вказані документи не є тотожними та не замінюють один одного, що дає суду підстави вважати, що наданий відповідачем розрахунок заборгованості, з огляду на вимоги пункту 2 вищевказаного Переліку, не є документом, який посвідчує безспірність визначеної суми боргу.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» надано нотаріусу письмову вимогу до ОСОБА_3 про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 16 лютого 2007 року (а.с. 55). Однак, на даній вимозі відсутній вихідний номер.

Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження надіслання зазначеної вимоги, а саме: відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу, що суперечить вимогам п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Таким чином, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчий напис був вчинений 10 липня 2017 року з порушенням вимог п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов'язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як зазначено у ст. 90 Закону «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, нотаріус повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов'язання та їх безспірність.

Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області № 513/957/14-ц від 26 вересня 2014 року, яким вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2007 року були задоволені (а.с.11).

Однак, вказані обставини не були зазначені ПАТ КБ «ПриватБанк» в заяві про видачу виконавчого напису та не були враховані нотаріусом при його вчиненні.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

У пункті 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу.

Суд вважає, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню, не звернув уваги на наявність обставин, передбачених п. 2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовій збір в розмірі 704,80 гривень (а.с. 1).

Керуючись ст. ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 34, 39, 50, 87,88 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 2, 5, 10-13, 89, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Виконавчий напис, вчинений 10 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 6440 від 10 липня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_3, котра народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Зоря Саратського району Одеської області, місце проживання: АДРЕСА_1, місце роботи - ТОВ «Тотус», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", місцезнаходженням якого є місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок № 50, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, к/р 0 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 16 лютого 2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 року, грошових коштів у сумі 36518 (тридцять шість тисяч п'ятсот вісімнадцять) гривень35 копійок - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299, на користь ОСОБА_3, котра народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Зоря Саратського району Одеської області, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовій збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Саратський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 23 жовтня 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька