Справа № 2-9157/2010
Провадження 4-с/201/42/2018
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С., при секретарі Кияшко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області Пожидаєва ОСОБА_2 і Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку, визнання дій та бездіяльність державного виконавця неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаною скаргою, в якій просить суд поновити їй строк на звернення до суду з даною скаргою, а також визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Апостолівського РУЮ у Дніпропетровській області Пожидаєвої-Чистик Н.В., яка з 03.04.2014р. до дати звернення з цією скаргою до суду, в порушення вимог ч. 5 ст. 58 Закону «Про виконавче провадження», не призначає експерта до участі у виконавчому провадженні для повторного складання оцінки належного заявниці арештованого майна - виробничого комплексу маслозавод по вул. К. Маркса, 101, 101а у м. Апостолове Дніпропетровської області, внаслідок чого ця бездіяльність порушує права останньої; зобов'язати головного державного виконавця ВДВС Апостолівського РУЮ у Дніпропетровській області Пожидаєву-Чистик Н.В. виконати вимоги ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повторної оцінки належного заявниці арештованого майна - виробничого комплексу маслозавод по вул. К. Маркса, 101, 101а у м. Апостолове Дніпропетровської області та виставити його для реалізації на електронних торгах.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на виконанні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-9157/2010, виданого 21.03.2011р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-9157/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 259 680 грн. 84 коп.

12.07.2012р. при примусовому здійсненні виконавчих дій проведено опис та арештовано заставлений в інтересах стягувача виробничий комплекс (загальною вартістю більше 5 млн. грн.), який було передано на відповідальне зберігання стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк»: 1) комплекс будівель та споруд, що знаходяться м. Апостолове вул. К.Маркса, 101 «а»; 2) комплекс будівель та споруд, що знаходяться м. Апостолове вул. К.Маркса, 101; 3) обладнання у кількості 269 одиниць.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2014р. (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. та ухвалою ВССУ віл 24.12.2014р.) прилюдні торги та аукціон з реалізації арештованого нерухомого та рухомого майна (маслозавод), проведені 28 травня 2013 року визнано недійсними, оскільки були не чинні звіти про оцінку майна.

Після визнання судом прилюдних торгів та аукціону з реалізації арештованого належного заявниці майна (маслозавод) недійсними, головний державний виконавець Пожидаєва-Чистик Н.В., у відповідності до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», була зобов'язана отримати новий звіт про оцінку арештованого виробничого комплексу (маслозавод), який перебуває на відповідальному зберігання у стягувача та реалізувати його на прилюдних (електронних) торгах, проте остання не виконує покладений на неї ч. 5 ст. 58 Закону «Про виконавче провадження» обов'язок і до дати звернення з цією скаргою до суду не призначає експерта до участі у виконавчому провадженні для повторного складання оцінки арештованого виробничого комплексу маслозавод, ціна якого на момент передачі в заставу банку складала більш чим достатньо для забезпечення вимог стягувача банку (заставодержателя) та можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, то така бездіяльність головного державного виконавця Пожидаєвої-Чистик Н.В. порушує права та законні інтереси заявниці, а відтак її правопорушення є триваючим.

Від представника заявниці та самої заявниці надійшла спільна заява, в якій останні підтримують подану ними скаргу у повному обсязі та просять суд її задовольнити з підстав, викладених у скарзі та згідно доказів, наявних в матеріалах справи.

Державний виконавець надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких Апостолівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області просить відмовити у поновленні строку для подання скарги та задоволенні скарги у повному обсязі з наступних підстав. По перше, твердження заявника про те, що державним виконавцем порушено ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» в частині передачі на прилюдні торги та аукціон арештований виробничий комплекс маслозавод по вул. К.Маркса, 101 та 101а м. Апостолове за стартовою ціною визначеною у звітах про оцінку, яка не була чинною, оскільки закінчився 6-ти місячний строк з дня підписання звіту суб'єктом оціночної діяльності є хибних. Звіти про оцінку майна боржника були підписанні суб'єктом оціночної діяльності - 28.09.2012р. 08.01.2013р. між відділом ДВС та ПП «Нива-В.Ш.», в особі філії 04 ПП «Нива-В.Ш.», були укладені договори про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів та аукціону з реалізації арештованого нерухомого та рухомого майна за №№0413031, 0413032 та 0413033, тобто до моменту сплину 6-ти місячного строку чинності звітів. Крім того рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2014р. по справі № 171/2236/13-ц визнано недійсними прилюдні торги від 28.05.2013р., у зв'язку з порушенням процедури реалізації торгівельною організацією. По друге, слід зазначити, що боржниця своїм твердженням в скарзі про те, що державний виконавець безпідставно не призначає суб'єкта оціночної діяльності для виготовлення звіту про вартість описаного майна, а саме: виробничого комплексу маслозаводу по вул. К.Маркса, 101 та 101а м. Апостолове, в разі реалізації якого коштів буде достатньо для задоволення вимог стягувачів у виконавчому провадженні, завідомо вводить суд в оману, оскільки згідно довідки про прийняття та реєстрацію заяви від 06.10.2015р. Апостолівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області по факту пошкодження даного майна проводиться досудове розслідування. Крім того згідно із даними скарги (справа № 201/15630/15-ц), що перебувала в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська, встановлено, що за твердженням заявниці ОСОБА_1 вищевказане майно знищено, по факту знищення майна правоохоронним органами на час звернення скаржниці до суду було порушено кримінальне провадження. Тому провести повторну оцінку майна не має можливості, а земельна ділянка на якій було розташоване майно боржниці не належить.

Крім того слід зазначити, що згідно фотознімків будівель та споруд Апостолівського маслозаводу вбачається, що дане майно відсутнє та провести його повторну оцінку не має можливості. Також дана інформація підтверджується актом державного виконавця від 21.09.2016р., складеного в присутності депутата Апостолівської міської ради. По-третє, станом на 04.10.2018р. виконавче провадження № 33338224 від 10.07.2012р. завершено 28.09.2018р. за п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тому винести постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності для встановлення вартості виробничого комплексу маслозавод по вул. К.Маркса, 101 та 101а м.Апостолове наданий час є неможливим.

Згідно рішення (відповідно до касаційної скарги) Апостолівського районного суду від 03.04.2014р. (рішенням Апеляційного суду від 14.10.2014р. та ухвалою ВССУ від 24.12.2014р.) визнано недійсними торги по реалізації виробничого комплексу будівель та споруд (маслозаводу), що знаходиться в м. Апостолове по вул. Карла Маркса, 101 а та 101, та обладнання, що знаходиться за цими адресами, проте скаржниця звернулась до суду з оскарженням дій державного виконавця лише 20.04.2016р. (тобто після сплину півторарічного терміну з дня визнання торгів не дійсними). Враховуючи що скарга на дії державного виконавця не містить поважних причин для поновлення пропущеного строку, передбаченого для оскарження дій державного виконавця, з чого слідує, що строки пропущено заявницею без поважних причин.

Дослідивши надані суду докази з увагою на їх належність, допустимість, достатність та взаємний зв'язок між ними, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В даній справі судом встановлені такі факти та визначені відповідні до них правовідносини.

На виконанні головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-9157/2010, виданого 21.03.2011р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-9157/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 259 680 грн. 84 коп.

12.07.2012р. при примусовому здійсненні виконавчих дій проведено опис та арештовано заставлений в інтересах стягувача виробничий комплекс (загальною вартістю більше 5 млн. грн.), який було передано на відповідальне зберігання стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк»: 1) комплекс будівель та споруд, що знаходяться м. Апостолове вул. К.Маркса, 101 «а»; 2) комплекс будівель та споруд, що знаходяться м. Апостолове вул. К.Маркса, 101; 3) обладнання у кількості 269 одиниць.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2014р. (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.10.2014р. та ухвалою ВССУ віл 24.12.2014р.) прилюдні торги та аукціон з реалізації арештованого нерухомого та рухомого майна (маслозавод), проведені 28 травня 2013 року визнано недійсними, оскільки були не чинні звіти про оцінку майна.

Згідно з частиною 5 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (діяв до 05.10.2016р.) звіт про оцінку провадженні вважається чинним протягом 6 місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, після визнання судом прилюдних торгів та аукціону з реалізації арештованого належного ОСОБА_1 майна (маслозавод) недійсними, головний державний виконавець Пожидаєва-Чистик Н.В., у відповідності до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», зобов'язана була отримати новий звіт про оцінку арештованого виробничого комплексу (маслозавод), який перебував на відповідальному зберігання у стягувана та реалізувати його на прилюдних (електронних) торгах.

Оскільки головний державний виконавець Пожидаєва-Чистик Н.В. не виконала обов'язку покладеного на неї законом, то навесні 2016 року заявниця звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із скаргою на бездіяльність державного виконавця. Звертаючись до суду ОСОБА_1 послалась на порушення головним державним виконавцем Пожидаєвою-Чистик Н.В. вимог частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» та просила зобов'язати державного виконавця провести повторну оцінку належного їй арештованого майна та виставити його для реалізації на електронних торгах, у зв'язку з ухваленням Апостолівським районним судом Дніпропетровської області рішення від 03 квітня 2014 року про визнання недійсних торгів та аукціону щодо реалізації 28 травня 2013 року належного ОСОБА_1 арештованого майна виробничого комплексу маслозавод по вул. К. Маркса, 101, 101а у м. Апостолове Дніпропетровської області.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №201/4417/16-ц (за касаційною скаргою ОСОБА_1Р.), ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року, якими ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані судові рішення Верховний Суд зазначив, що нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обов'язків, покладеної на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав суб'єктів на оскарження її незаконних дій. Якщо ж обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачений законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Верховний Суд також дійшов висновку, що апеляційний суд Дніпропетровської області не усунув недоліки допущені судом першої інстанції та не врахував, що ОСОБА_1 оскаржується бездіяльність державного виконавця щодо не проведення повторної оцінки належного їй майна для подальшої реалізації (частина 5 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження), а не постанова про відкриття виконавчого провадження від 10 липня 2012 року.

08.02.2018р., після надходження з Верховного Суду для повторного розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця, суддя Жовтневого районного суду м. Дніпро Трещов В.В. залишив без розгляду вимогу ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дії головного державного виконавця Пожидаєвої-Чистик Н.В. щодо невиконання останньою вимог частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов'язати його провести повторну оцінку арештованого майна виробничого комплексу маслозавод, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, та виставити його для реалізації на електронних торгах.

Своє рішення суддя Трещов В.В., посилаючись на пункті 16 постанови пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» та ст. 185 ЦПК України, яка визначає вимоги до позовної заяви, мотивує тим, що ОСОБА_1 пропустила строки на звернення до суду із зазначеними вимогами та має право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

В пункті 16 постанови пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року №6 роз'яснено, що суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Крім того, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 18 січня 2018 року (справа №201/4417/16-ц) звернула увагу судів першої та апеляційної інстанції на те, що якщо обов'язок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачений законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Таким чином, після визнання судом недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого належного ОСОБА_1, майна у провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-9157/2010, головний державний виконавець Пожидаєва-Чистик Н.В. не виконала покладений на неї ч. 5 ст. 58 Закону «Про виконавче провадження» обов'язок та не призначила експерта до участі у виконавчому провадженні для повторного складання оцінки арештованого виробничого комплексу маслозавод, у звязку з чим суд вважає за необхідне задовільнити вимоги заявниці про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною.

Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28 вересня 2018 року постановою головного державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 виконавчий лист № 2-9157/10, виданий 21.03.2011р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 2 259 680,84 грн. був повернутий стягувачу (ВП № 33338224).

З огляду на те, що виконавче провадження № 33338224, в рамках якого здійснювалась оцінка та реалізація на торгах належного ОСОБА_1 арештованого майна - виробничого комплексу маслозавод по вул. К. Маркса, 101 та 101а у м. Апостолове завершено, а виконавчий лист повернуто стягувачу, вимога заявниці про зобовязання державного виконавця винести постанову про призначення субєкта оціночної діяльності для встановлення вартості виробничого комплексу та подальшої його реалізації не підлягає задоволенню.

Питання, передбачені ст. 141 ЦПК України судом не вирішуються, оскільки у справі відсутні судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447 - 452 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області Пожидаєва - ОСОБА_2 і Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку, визнання дій та бездіяльність державного виконавця неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з даною скаргою про визнання дій та бездіяльність державного виконавця неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області Пожидаєвої - ОСОБА_2 в частині невинесення постанови про призначення субєкта оціночної діяльності для встановлення вартості виробничого комплексу маслозавод по вул. К. Маркса, 101 у м. Апостолове та по вул. К. Маркса, 101а у м. Апостолове Дніпропетровської області для подальшої його реалізації на прилюдних торгах, - неправомірною.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: С.С. Федоріщев