Справа №403/585/18 провадження № 2-н/403/15/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року смт.Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши заяву Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ з доданими до неї копіями документів,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник Дочірнє підприємство «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі - ДП «Центргаз ВАТ «Кіровоградгаз») звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 на його користь заборгованості за спожитий природний газ в сумі 9420,37 грн., яка виникла внаслідок несплати боржником вартості використаного нею для власних потреб природного газу, та судових витрат у виді сплаченого заявником судового збору.

Дослідивши заяву ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» про видачу судового наказу та додані до неї копії документів на підтвердження обставин, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, приходжу до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Суддею встановлено, що в заяві про видачу судового наказу заявник зазначає про те, що в період з жовтня 2015 року по 30.08.2016 року ним було поставлено природний газ на загальну суму 9420,37 грн. (з урахуванням проплат боржника), вартість якого боржником ОСОБА_1 не сплачена.

При цьому на обгрунтування заявлених вимог представник ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» посилається на: 1) постанову НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», згідно якої договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст.633, 634, 641, 624 ЦК України; 2) Правила постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року, відповідно до яких акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку Споживача); 3) виписку з особового рахунку боржника ОСОБА_1, що свідчить про наявність в неї заборгованості за період з жовтня 2015 року по 30.08.2016 року в сумі 9420,37 грн.; 4) пункти 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Договору щодо визначення розрахункового періоду, обєму (обсягу) спожитого газу, здійснення розрахунків за цим Договором; 5) вжиття заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення 13.02.2018 року на адресу боржника вимогу за вих.№ 359 про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 10888, 23 грн. (станом на дату надсилання вимоги боржнику), яка залишилась незадоволеною.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

Згідно п.п.4, 5 ч.2, ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За змістом п.п.3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, з урахуванням викладеного та наданих заявником доказів на обгрунтування вимоги про стягнення із боржника заборгованості за спожитий природний газ, суддя приходить до висновку про те, що заява ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» про видачу судового наказу подана з порушенням зазначених вище вимог ст.163 ЦПК України, з огляду на наступне.

В поданій до суду заяві про видачу судового наказу представником ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» заборгованість ОСОБА_1 за спожитий природний газ визначена за період з жовтня 2015 року по 30.08.2016 року.

При цьому нормативно-правові акти, на які посилається представник заявника обгрунтовуючи свої вимоги, зокрема, Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» та Постанова цієї ж Комісії «Про затвердження Правил постачання природного газу» набрали чинності лише 01.12.2015 року та 27.11.2015 року відповідно, тому станом на жовтень 2015 року (початок періоду, за який нарахована заборгованість) передбачені ними правові норми не могли бути застосовані до правовідносин сторін, а підлягали застосуванню в подальшому за умови дотримання передбаченого ними порядку укладення договору постачання природного газу побутовому споживачу, в тому числі, і щодо способів акцептування його споживачем.

В контексті викладеного, суддею приймається до уваги, що відповідно до вимог п.1 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений обєкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

За змістом п.п.2, 3, 4 Розділу ІІІ вказаних Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постачальники зобовязані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обовязками, на яких в установленому порядку покладені обовязки постачати природний газ побутовим споживачам (далі - постачальник із спеціальними обовязками), додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, обєкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обовязками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його обєкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобовязаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обовязками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Натомість, всупереч вказаним нормативним вимогам, заявником не було надано суду доказів надсилання боржнику ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та її підписання останньою, або, за відсутності повернутої споживачем заяви-анкети, доказів сплаченого ОСОБА_1 рахунку (квитанцій) постачальника за поставлений спожитий газ, або доказів фактичного споживання природного газу ОСОБА_1 саме після офіційного опублікування договору про постачання природного газу постачальником.

Крім того, відповідно до п.23 Правил постачання природного газу постачальник має право безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження встановлених постачальником обсягів використаного споживачем ОСОБА_1 природного газу представником заявника до заяви про видачу судового наказу також додано не було.

При цьому суддею не приймається до уваги посилання представника заявника на розяснення, викладені в п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» щодо можливості видати судовий наказ за наявності відповідних договорів про надання таких послуг та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, оскільки заявником не було надано суду як належним чином засвідченої копії договору про надання послуг з газопостачання побутовому споживачу ОСОБА_1, в тому числі опублікованої та розміщеної на сайті постачальника редакції договору постачання природного газу, що відповідає типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, так і будь-яких інших письмових доказів на підтвердження споживання боржником ОСОБА_1 природного газу та його постачання останній.

Крім того, викладені представником ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» в заяві про видачу судового наказу обставини, суперечать змісту доданих ним же до заяви копій документів. Так, представником заявника в заяві зазначено про те, що в період з жовтня 2015 року по 30.08.2018 року було поставлено природний газ на загальну суму 9420,37 грн. (з урахуванням проплат боржника).

Згідно копії вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 13.02.2018 року за №359, адресованій споживачу ОСОБА_1, сума заборгованості останньої складає 10888,23 грн., а представником заявника в заяві про видачу судового наказу обгрунтовано зазначення вказаної суми саме на дату надсилання вимоги боржнику.

Разом з тим, як вбачається із витягу з особового рахунку боржника ОСОБА_1, як споживача, борг останньої за надані послуги з газопостачання станом на вересень 2015 року був відсутній і в подальшому, починаючи з жовтня 2016 року по жовтень 2018 року жодних проплат нею здійснено не було, що підтверджується також і незмінною сумою заборгованості як станом на серпень 2016 року - 9420, 37 грн., так і станом на лютий 2018 року та жовтень 2018 року - 9420,37 грн..

З огляду на викладене, подібні розбіжності у визначенні суми заборгованості ОСОБА_1, не спростовані представником належними та достатніми доказами.

Також суддею враховується, що відповідно до п.21 Правил постачання природного газу побутовий споживач має право на отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обовязки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу.

Разом з тим, представником заявника не було додано до заяви про видачу судового наказу доказів на підтвердження направлення вказаної вище вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 13.02.2018 року за №359 безпосередньо споживачу ОСОБА_1 та отримання або причини не вручення її останній.

За встановлених суддею обставин в їх сукупності розмір заборгованості, який заявник просить стягнути з боржника ОСОБА_1 не можна вважати безспірним, а тому, всупереч вимогам ч.3 ст.19 ЦПК України, щодо нього може існувати спір про право.

На підставі викладеного, з урахуванням не надання представником заявника копії договору про постачання природного газу, розробленого відповідно до типового договору та опублікованого в передбаченому Правилами порядку, на умови якого представник заявника безпосередньо посилається в поданій до суду заяві про видачу судового наказу; не надання ним жодних доказів, які свідчили б про: споживання ОСОБА_1 природного газу за період з жовтня 2015 року по 30.08.2016 року, в тому числі і шляхом проведення перевірки показань лічильника газу, встановленого в останньої, як побутового споживача, та складення відповідних актів звіряння фактично використаних обсягів природного газу; часткову оплату нею наданих заявником послуг з газопостачання, а також попередження боржника про існування у неї заборгованості за спожитий газ та отримання нею вимоги про її сплату, суддя приходить до висновку про наявність підстави для відмови у видачі судового наказу, передбаченої п.1 ч.1 ст.163 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.163 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст.19, 76, 77, 80, 89, 95, 161, 163, 165, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Дочірнього підприємства «Центргаз» Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 9420 грн. 37 коп..

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику ДП «Центргаз» ВАТ «Кіровоградгаз» на адресу, зазначену у заяві про видачу судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області С.Ю.Атаманова