Справа № 510/1276/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.10.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися на 12.09.2018р., 03.10.2018 р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, була попереджена, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи. Відзиву на позов не надала.

Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 08.12.2015р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2017р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами по вул.Вокзальна, 17 в м.Рені, оформленого на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_3; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради від 16.07.2018р. про реєстрацію відповідачки за спірною адресою.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка звернулася до суду із позовом та просить визнати відповідачку ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку № 17 по вул. Вокзальна в м.Рені Одеської області, зазначивши, що на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2017р. вона є власницею ? частин житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Вокзальна, 17 в м.Рені. Право власності на нерухомість зареєстровано за позивачкою у встановленому законом порядку. Як вказує позивачка, відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітня дитина син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 були прописані за вищевказаною адресою у будинку. Між сторонами у справі неодноразово виникали суперечки з приводу права власності на будинок, у звязку із чим у 2015р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 із вимогами про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно та поновлення становища, що існувало до порушення права. Рішенням Ренійського районного суду від 08.12.2015р. позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на ? частину спірного будинку було скасовано. Рішенням Ренійського районного суду від 06.04.2017р. було визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частини житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по вул. Вокзальній, 17 в м.Рені, цим же рішенням було залишено право на спадкування на ? частину нерухомості, як на обовязкову частку у спадщині за ОСОБА_3 Таким чином, виходячи зі змісту вищевказаних судових рішень, відповідачка ОСОБА_2 не має частки у праві власності спірного житлового будинку, а тільки (разом із сином ОСОБА_4В.) рахується зареєстрованою за спірною адресою. Як зазначила позивачка, після постановлення судового рішення у квітні 2017р. відповідачка разом із сином виїхала з будинку, вивезла свої речі і за спірною адресою більше не зявлялася. Теперішнє місце мешкання відповідачки позивачці невідомо. Вона про себе не повідомляла, бажання спілкуватися не виявила.

Таким чином, з квітня 2017р. і по теперішній час відповідачка та її син на вищевказаній житлоплощі, де вони були зареєстровані, не мешкають, реєстрація даних осіб носить формальний характер. Вже пройшло більше року з моменту виїзду відповідачки з будинку, ні вона, ні її син за місцем реєстрації не зявлялися, з реєстраційного обліку не знялися. У звязку із реєстрацією відповідачки та її сина на житлоплощі позивачка несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вона, як власник більшої частини житла, позбавлена можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що

наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивачки, викладених у позові, відповідачка ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 вже тривалий час не мешкають за спірною адресою, вони не являються власниками житла, у якому прописані, за місцем реєстрації не зявляються, в добровільному порядку не знялися з реєстраційного обліку зі вказаної адреси. Згідно наданих документів, позивачка є власником частини житлового будинку № 17 по вул.Вокзальна в м. Рені, на житлоплощі якого рахуються прописаними відповідачка та її син. У звязку із тим, що відповідачка та її син не проживають у будинку вже достатньо тривалий час, яких-небудь витрат по утриманню житла вони не несуть, їхніх особистих речей там також немає. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідачки та її сина на користування ними будинком з підстав ст. 401 ЦК України. У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідачки та її неповнолітнього сина такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням у житловому будинку № 17 по вул. Вокзальна в м.Рені Одеської області і зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку.

Суддя В.І. Дудник