Справа № 154/2493/16 Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/71/18 Категорія: 59 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Грушицького А.І., Шевчук Л.Я.,

секретар Черняк О.В.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зобов'язання усунення перешкод за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_1 із вказаним позовом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Володимир - Волинської міської ради, Управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Волинській області, Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. ЇЇ сусід, відповідач по справі, що є власником будинку № АДРЕСА_2 на належній йому прибудинковій земельній ділянці спорудив септик (вигрібну яму) з порушенням санітарних, гігієнічних та будівельних норм, а також побудував цегляну огорожу висотою вище двох метрів, що не відповідає встановленим чинним законодавством нормам, влаштував насип по АДРЕСА_1. Цими діями він створює перешкоди для користування нею своєю земельною ділянкою, оскільки вода в свердловині, яка знаходиться на її подвір'ї може бути забруднена стоками з вигрібної ями сусіда, огорожа призводить до затемнення, що завдасть шкоди будинку та її здоров'ю, за рахунок насипу зменшено ширину дороги, внаслідок чого створено перешкоди руху транспорту та пішоходів. З приводу даних порушень вона неодноразово зверталася до Володимир - Волинської міської ради з письмовими заявами про здійснення відповідного реагування, що мало своїм наслідком направлення органом місцевого самоврядування листів відповідачу із вимогами усунення відповідних порушень. Мирно спір врегулювати не вдається. Просила зобов'язати відповідача ліквідувати вигрібну яму, понизити цегляну огорожу, яка побудована на спільній межі відповідно до встановлених законодавством будівельних норм, ліквідувати насип по АДРЕСА_1

В ході розгляду справи 21.11.2016 року змінила позовні вимоги. Просила зобов'язати відповідача ліквідувати вигрібну яму та понизити цегляну огорожу.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 13.11.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду скасувати в частині позовних вимог щодо зобов'язання відповідача понизити цегляну огорожу і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, виключити із мотивувальної частини оскаржуваного рішення текст: «Про влаштування вигрібної ями в іншому місці підтвердила в судовому засіданні і експерт ОСОБА_5, яка проводила обстеження земельних ділянок обох сторін.»

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 12 січня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, судом вірно встановлено, що в його діях відсутні будь-які порушення прав позивача, що можуть призвести до шкідливого впливу на здоров'я позивача та завдати шкоду її будинку чи земельній ділянці. Вигрібною ямою, про яку зазначає позивач, він не користувався взагалі, гідроізольована вигрібна яма знаходиться в протилежній стороні від земельної ділянки позивача, висота огорожі з боку земельної ділянки позивача становить 1, 97 м. і відповідає вимогам п. 3.19 ДБН 360-92.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 являється власником земельної ділянки площею 654 м. кв. та житлового будинку, які розташовані в м.Володимир-Волинський по АДРЕСА_1 (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1).

Відповідач ОСОБА_1 є власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.04.2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до акту погодження в натурі зовнішніх меж земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 7, 01 кв.м. від 13.08.2015 року ОСОБА_6 погоджено з суміжним землекористувачем ОСОБА_1 межі земельної ділянки.

Як стверджується повідомленням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, направленого ОСОБА_1 02.03.2016 року, на належній йому земельній ділянці мало місце влаштування вигребу з порушенням державних норм в частині розміщення його на відстані меншій ніж 20 метрів до свердловини на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та зобов'язано провести роботи по його перенесенню.

Листом-відповіддю виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 07.12.2015 року № 219-пр/1, наданого на звернення позивачки, ОСОБА_1 надіслано лист із вимогою пониження вже змурованих стовпців огорожі та продовження робіт по влаштуванню огорожі у відповідності до нормативних вимог.

Відповідно до будівельного паспорта забудови земельної ділянки на нове будівництво незавершеного житлового будинку по АДРЕСА_2, замовником якого являвся ОСОБА_1, ним погоджено з управлінням містобудування і архітектури виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради схему забудови земельної ділянки з влаштуванням місцевих очисних споруд (септик, фільтр, колодязь) і відповідачем перенесено вигрібну яму в інше місце.

Судом встановлено, що огорожа, яка є предметом спору, встановлена не на спільній межі, а на земельній ділянці відповідача.

З метою встановлення відповідності збудованої огорожі технічним та санітарним нормам судом було призначено будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до висновку судово-будівельної експертизи № 8202 від 06.07.2017 року при визначенні відповідності огорожі технічним та санітарним нормам необхідно керуватися вимогами ДБН-В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»; Державні будівельні норми України ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень». Зокрема, пункт 3.19 ДБН 360-92 передбачає, що поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови.

Висота цегляної огорожі відповідача по внутрішніх промірах становить 1, 07 метри, висота огорожі по зовнішніх промірах на подвір'ї позивача ОСОБА_4 має висоту від 3, 60 м і більше. Встановлено, що цегляна огорожа, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_4 має висоту 1, 97 м. Різниця в висоті огорожі по внутрішніх та зовнішніх промірах виникла у зв'язку з перепадами рельєфу земельної ділянки відповідача до 1 метра.

Порушення в частині розміщення вигрібної ями усунені, відповідачем перенесено влаштування вигребу в інше місце.

Частина 1 та 2 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно з ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Частиною 5 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення наведених норм закону позивач ОСОБА_4 не надала жодних доказів, які б підтверджували наявність перешкод для користування нею своєю земельною ділянкою через вигрібну яму та огорожу на сусідній земельній ділянці.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що покликання позивача про використання відповідачем раніше облаштованої вигрібної ями та потрапляння стоків з вигрібної ями в свердловину водопостачання, а також про затінення її земельної ділянки через збудовану відповідачем огорожу, є такими, що базуються на припущеннях, і такі обставини нею відповідними доказами не підтверджені і не доведені. Поданий до відзиву відповідача акт Державної архітектурно-будівельної інспекції України складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 13.12.2017 року підтверджує відсутність порушення містобудівного законодавства по будівництву незавершеного житлового будинку ОСОБА_1 Листи Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.12.2017 року та Львівського НДІСЕ від 28.12.2017 року, адресовані ОСОБА_4, носять роз'яснювальний характер і ними не встановлено, що будівельні роботи по АДРЕСА_2 ведуться без врахування вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил.

На підставі викладених обставин, проаналізувавши матеріали справи та виходячи з предмета і меж заявлених позовних вимог, з огляду на те, що місцевим судом не встановлено наявності будь-яких перешкод з боку відповідача ОСОБА_1 у здійсненні позивачкою її права користування та розпоряджання своїм майном, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене судом рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 відповідає вимогам закону.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Підстав для зобов'язання відповідача понизити існуючу цегляну огорожу немає. Судом першої інстанції в рішенні стисло викладено пояснення експерта, дані нею в судовому засіданні, а не дослівно, і це не впливає на правильність і законність судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни та скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 , колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: