Провадження №2/359/944/2018
Справа №359/9891/17
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іванків» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Макрогор», третя особа Бориспільська районна державна адміністрація Київської області про відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ТОВ «Агрофірма «Іванків» звернулось до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказало на те, що 21 грудня 2010 року уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 1,8446 га з кадастровим номером :04:001:0357, розташованої в межах території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років. Державну реєстрацію договору здійснено 24 липня 2012 року. В період дії договору оренди, а саме з листопада 2016 року по квітень 2017 року на вказаній земельній ділянці ТОВ «Агрофірма «Іванків» на виконання договірних зобов'язань було проведено комплекс польових робіт із внесенням добрив, культивацію ґрунту під посів кукурудзи. Водночас, 30 серпня 2016 року без припинення або розірвання орендних відносин власник спірної земельної ділянки ОСОБА_1 уклав договір оренди землі на 7 років з ТОВ «Агрофірма «Макрогор». Після зясування даної обставини ТОВ «Агрофірма «Іванків» у січні 2017 року звернулося суду з позовом до ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» про визнання договору оренди землі недійсним. Незважаючи на це, у квітні 2017 року ТОВ «Агрофірма «Макрогор» засіяло орендовану позивачем земельну ділянку насінням соняшника. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року договір оренди від 30 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор», було визнано недійсним. Позивач стверджує, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор», зазнало втрат та не отримало доходів. Тому ТОВ «Агрофірма «Іванків» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» суму завданих збитків (неотриманих доходів) у розмірі 48139 гривень 72 копійки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала предявлений позов у повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 та представник ТОВ «Агрофірма «Макрогор» у судове засідання не зявилися та відзив на позовну заяву не надали. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.95), а також клопотанням представника ТОВ «Агрофірма «Макрогор» про відкладення розгляду справи в черговий раз, за змістом якого встановлено, що директору ОСОБА_3 достеменно відомо про час та місце розгляду цивільної справи (а.с.98).

Представник Бориспільської РДА також не зявився у судове засідання та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,8446 га з кадастровим номером :04:001:0357 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовується в межах Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.13).

21 грудня 2010 року ТОВ «Агрофірма «Іванків» та ОСОБА_1 уклали договір оренди землі. За змістом якого ОСОБА_1 передав ТОВ «Агрофірма «Іванків» у строкове платне користування земельну ділянку площею ріллі 1,8446 га, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.8-11).

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки від 21 грудня 2010 року ОСОБА_1 передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Іванків» земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0357 (а.с.12).

Крім цього, 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Агрофірма «Макрогор» договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ТОВ «Агрофірма «Макрогор» у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0357, яка знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Договір укладено строком на 7 років. Вказана обставина встановлена рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 залишено без змін. Тому за правилами ч.2 ст.82 ЦПК України дана обставина не підлягає додатковому доказуванню.

З огляду на викладене, договір оренди земельної ділянки, який укладений ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор», було укладено в період дії чинного договору оренди земельної ділянки від 21 грудня 2010 року, укладеного з ТОВ «Агрофірма «Іванків», на земельну ділянку яка вже перебувала в оренді позивача.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 30 серпня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Іванків», а також скасовано рішення про державну реєстрацію індексний номер 31280205, вчинений 07 вересня 2016 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4, згідно якого зареєстровано право оренди земельної ділянки за ТОВ «Агрофірма «Макрогор» (а.с.21-26).

Встановлено, що ТОВ «Агрофірма «Іванків» використовувалась та оброблялась спірна земельна ділянка. Проте, з січня 2017 року позивачу стало відомо про укладення договору оренди землі між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор». Внаслідок чого позивач не зміг здійснити посівну компанію та зібрати вражай за період осінь 2016 весна 2017 року. Незважаючи на те, що ним було проведено комплекс сільськогосподарських робіт щодо підготовки ґрунту до посіву кукурудзи.

Згідно з положенням ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.«ґ» ч.3 ст.152 цього Кодексу захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків.

Крім цього, ст.1166 ЦК України передбачені загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, умовам договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Згідно з положенням ст.1190 ЦК України солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду.

Враховуючи ту обставину, що ТОВ «Агрофірма «Макрогор» у встановленому законом порядку право оренди земельної ділянки не набуло, а відтак з квітня 2017 року використовувало спірну земельну ділянку неправомірно.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення своїх договірних зобовязань передав земельну ділянку, якою користувався позивач, в оренду ТОВ «Агрофірма «Макрогор», чим також порушив майнові права та інтереси позивача.

Протиправність поведінки ТОВ «Агрофірма «Макрогор» та ОСОБА_1 в повній мірі підтверджується обставинами, встановленими рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2017 року. Зокрема, перешкоджання відповідачами ТОВ «Агрофірма «Іванків» у користуванні спірною земельною ділянкою відбувалось свідомо за обізнаності щодо існування договору оренди, який укладено з позивачем 21 грудня 2010 року, та під час судового розгляду цивільної справи за їхньої участі за позовом ТОВ «Агрофірма «Іванків» до ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію правочину.

Аналіз спірних правовідносин та наведених норм права дає підстави зробити висновок, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

З огляду на те, що в діях відповідачів вбачається наявність складу цивільного правопорушення, а також недобросовісність, що стало причиною того, що позивач не отримав дохід, який міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено.

Тому, 21 листопада 2017 року позивачем було направлено на розгляд Комісії з питань дотримання чинного законодавства України в сфері земельних правовідносин Бориспільської РДА заяву про визначення розміру збитків, що ним розраховані у розмірі 48139 гривень 72 копійок, як такі, що підлягають відшкодуванню ТОВ «Агрофірма «Макрогор», з проханням скласти відповідний акт (а.с.27-29).

Листом №48/07-46-4927 від 06 грудня 2017 року головою Бориспільської РДА ОСОБА_5 було розяснено, що в разі розгляду судом питання щодо визначення розміру збитків, які заподіяні ТОВ «Агрофірма «Іванків», дане питання буде розглянуто комісією (а.с.30-31).

У відповідності до ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає саме на позивача обов'язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідачі не здійснювали протиправних дій.

За змістом ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19 квітня 1993 року, встановлено порядок відшкодування збитків, внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. У такому разі збитки визначаються комісіями, створеними районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад або за угодою між власниками землі або землекористувачами та підприємствами, установами й організаціями.

Дійсно, відповідно до положень ч.3 ст.157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Проте, норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов'язку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

ТОВ «Агрофірма «Іванків» розрахувало збитки, виходячи з фактичних даних, які ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку та звітності, що відповідає приписам ст.22 ЦК як упущена вигода.

Так, розрахунок втраченої вигоди було здійснено з урахуванням прямих затрат підприємства при вирощуванні врожаю кукурудзи у 2017 році на загальній площі посіву, середньої врожайності кукурудзи по підприємству, середньої ринкової вартості 1 тони кукурудзи, площі спірної земельної ділянки (а.с.32,33,34).

У відповідності до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи те, що відповідачами не надано будь-яких інших допустимих та достовірних доказів на спростування розрахунку суми неодержаного доходу (упущеної вигоди), розрахованої ТОВ «Агрофірма «Іванків». Тому суд вважає, що розрахунок з визначення суми збитків, наведений у позовній заяві, є достовірним та допустимим доказом.

У відповідності до розрахунку з визначення розміру збитків, що заподіяні землекористувачу у звязку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок, наданого позивачем, встановлено:

1) прямі затрати понесені ТОВ «Агрофірма «Іванків» за період з 01 січня 2017 року по 14 листопада 2017 року при вирощуванні кукурудзи на загальній площі посіву 939 га:

- вартість насіння кукурудзи 1511546 гривень 48 копійок,

- вартість паливно-мастильних матеріалів 759939 гривень 12 копійок,

- прямі виробничі затрати на оплату праці 116581 гривень 16 копійок,

- прямі виробничі затрати на закупівлю мінеральних добрив 1753181 гривень,

- прямі виробничі затрати на придбання робіт, послуг 334690 гривень 31 копійок,

- прямі виробничі затрати: внески на соціальні заходи 25314 гривень 79 копійок,

- прямі виробничі затрати: засоби захисту 484371 гривень 45 копійок.

Загалом прямі затрати підприємства при вирощуванні кукурудзи врожаю 2017 на загальній площі посіву 939 га становить 4985624 гривень 31 копійок.

2) середня врожайність кукурудзи по підприємству станом на 15 листопада 2017 року склала 74,69 ц/га;

3) середня ринкова вартість 1 тони кукурудзи станом на 07 листопада 2017 року складає 4205 гривень.

Таким чином, неодержаний дохід, який землекористувач ТОВ «Агрофірма «Іванків» міг отримати із земельної ділянки площею 1,8446 га та який не одержав внаслідок її використання ТОВ «Агрофірма «Макрогор» становить 48139 гривень 72 копійки (4205 гривень ? 74,69 ц/га. ? 1,8446 га, - 4985624,31грн./ 939 га ? 1,8446 га).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано збитків у розмірі 48139 гривень 72 копійки внаслідок спільних неправомірних дій відповідачів. Тому збитки у вказаному розмірі підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма» Макрогор» у солідарному порядку.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжного доручення №1576 від 05 грудня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при зверненні до суду ТОВ «Агрофірма «Іванків» сплатило судовий збір у розмірі 1600 гривень. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма «Макрогор» на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору по 800 гривень з кожного.

Разом з цим, за змістом ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України сторони несуть також витрати, повязані з правничою допомогою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (Заява №33949/02) відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Всупереч цьому, ТОВ «Агрофірма «Іванків» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним були понесені витрати на професійну правничу допомогу. Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 та п.«ґ» ч.3 ст.152, ч.3 ст.157 ЗК України, ст.22, ст.1166, ст.1190 ЦК України, ч.2 ст.78, ст.79, ч.1 ст.89, ч.1 та ч.2 ст.137, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Макрогор» (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Харківська, 41, ) 48139 гривень 72 копійки (сорок вісім тисяч сто тридцять девять грн. 72 коп.) в рахунок відшкодування збитків (неодержаних доходів).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Харківська, 41, ) судовий збір у розмірі 800 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Макрогор» (місцезнаходження: АДРЕСА_1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванків» (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Харківська, 41, ) судовий збір у розмірі 800 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2018 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський