Справа № 487/5308/18
Провадження № 2/487/2242/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

за участю секретаря судового засідання - Гладкої К.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/5308/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати відповідача та третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення суду шляхом зняття відповідача та третіх осіб з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивував тим, що зазначена квартира належить до йому на праві власності. Крім нього у квартирі зареєстрована, зокрема, його донька ОСОБА_2 Зазначив, що 2008 р. відповідач у вказаній вище квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, будь-які її речі у квартирі відсутні.

Ухвалою суду від 28.08.2018 р. зазначений вище позов залишено без руху у зв'язку з недоліками, вказаними в ній.

04.09.2018 р. на виконання ухвали суду від 28.08.2018 р. позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій просив визнати відповідачів такими, що втратили право проживати у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 05.09.2018 р. відкрито провадження та справу постановлено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивач надав до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін або про розгляд справи в загальному порядку не надали, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.03.1998 р.

Згідно з довідкою ТОВ "Николаевдомсервіс" від 06.11.2014 р. №3477 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Судом було встановлено, що відповідачі у вищезазначеній квартирі не проживають з 2008 року, спірною житловою площею не користується без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несуть, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 04.08.2018 р. Крім того, зазначене підтверджується заявами відповідачів, долученими позивачем до матеріалів справи, відповідно до яких останні визнають позовні вимоги в зв'язку з проживанням за межами України.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності ОСОБА_2, ОСОБА_3 у жилому приміщенні спірної квартири, понад десять роки без поважних причин.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому під тимчасовою відсутністю розуміються такі випадки, коли особа протягом певного часу не проживає в жилому приміщенні, але інтересу щодо користування ним не втрачає в силу закону.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Вимогами ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як і наймач та члени його сім'ї.

Крім того реєстрація у вказаній квартирі відповідача чинить перешкоди реалізації позивачем свого права на приватизацію займаної нею квартири.

За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку.

Оскільки між позивачем та відповідачами відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користуються зазначеною квартирою більше десяти років, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин більше строків, встановлених ст. 71 ЖК України.

Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачів на користь держави судового збору в розмірі 704,80 грн., тобто по 352,40 грн. з кожного

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2. ОСОБА_3 на користь держави з кожної по 352,40 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1.

Третя особа: Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20.

Повне судове рішення складено 25.09.2018 року.

Головуючий суддя І.В.Боброва