Постанова

Іменем України

24 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 661/3865/16-ц

провадження № 61-31399 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області;

представник позивача - Подольська ОксанаОлександрівна;

відповідач - ОСОБА_5;

представник відповідача - ОСОБА_6;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А., Приходько Л. А.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення надміру нарахованої суми субсидії.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» ОСОБА_5 була призначена субсидія на оплату житлово-комунальних послуг на 12 місяців з жовтня 2015 року по вересень 2016 року включно на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 486 грн 49 коп. щомісяця в період опалювального сезону з жовтня 2015 року по квітень 2016 року включно та в сумі 162 грн 10 коп. щомісяця в період неопалювального сезону з травня 2016 року по вересень 2016 року включно. У заяві та декларації про доходи і витрати від 01 листопада 2015 року за період, що підлягає декларуванню, ОСОБА_5 зазначила, що отримує дохід тільки у вигляді пенсії. Перевіркою особистої справи державним соціальним інспектором було встановлено, що у зазначений в декларації період відповідачка також отримувала дохід у вигляді заробітної плати в комунальному закладі «Центральна міська лікарня у м. Нова Каховка» у розмірі 6 555 грн 07 коп., що також підтверджується повідомленням Новокаховської обласної державної податкової інспекції Херсонської області та довідкою про доходи комунального закладу «Центральна міська лікарня у м. Нова Каховка» від 13 вересня 2016 року.

Отже, через подання недостовірних даних відповідачу була нарахована переплата по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року включно в сумі 4 094 грн 56 коп., яка відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Ураховуючи викладене, управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року в сумі 4 094 грн 56 коп., а також понесені ним судові витрати.

У лютому 2017 року управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області подало заяву, в якій зазначило, що не підтримує свої позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року в сумі 4 094 грн 56 коп. у зв'язку зі сплатою цієї суми відповідачем та, посилаючись на частину першу статті 89 ЦПК України 2004 року, просило стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року у складі судді Ведяшкіної Ю. В. у задоволенні позову управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заборгованість по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року в сумі 4 094 грн 56 коп. відповідачем сплачена в повному обсязі, що сторонами не заперечувалось. Згідно з повідомленням управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області від 01 жовтня 2016 року № 444 суму заборгованості по субсидії відповідач повинна була повернути до 01 листопада 2017 року, відтак, позов пред'явлено позивачем передчасно, а тому підстав для стягнення судового збору з відповідача немає.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області задоволено. Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області судові витрати у розмірі 1 378 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що заборгованість по субсидії була сплачена відповідачкою вже після пред'явлення позову. Оскільки 08 лютого 2017 року управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області подало до суду заяву, в якій зазначило, що не підтримує позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 4 094 грн 56 коп., оскільки відповідач сплатила суму заборгованості, то відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України 2004 року позивач має право на стягнення з відповідача понесених ним судових витрат.

У липні 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що заборгованість по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року в сумі 4 094 грн 56 коп. була нею сплачена в повному обсязі раніше, ніж було передбачено у повідомленні про наявність переплати від 01 жовтня 2016 року, та до того, як вона дізналась про пред'явлення позову. При цьому посилалась на пункт 2 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 року № 39/283/90/5, згідно з яким у разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів (додаток 1); подають позовні заяви до суду (додаток 2) про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни).

Вважала, що позов пред'явлено позивачем передчасно і тому вимога про відшкодування судового збору не підлягає задоволенню.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

У серпні 2017 року управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області подало заперечення на касаційну скарг, в якому зазначило, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим. Унаслідок надання недостовірної інформації відповідачка без законних підстав користувалася державними коштами. Свою провину вона визнала шляхом повернення цих коштів. Проте кошти вона повернула вже після звернення управління до суду з позовом. Тому управління просило суд в порядку частини першої статті 89 ЦПК України 2004 року стягнути з відповідачки понесені у справі судові витрати.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 89 ЦПК України 2004 року передбачено, що в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

В абзаці 1 пункту 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що відповідно до статті 89 ЦПК України 2004 року у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, правильно виходив з того, що 08 лютого 2017 року управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області подало до суду заяву, в якій зазначило, що не підтримує позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_5 заборгованості по субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 4 094 грн 56 коп. у зв'язку із сплатою цієї суми відповідачем. Тому відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України 2004 року позивач має право на стягнення з відповідача понесених ним судових витрат, оскільки відповідач погасила заборгованість по субсидії вже після пред'явлення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк