____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1585/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2018

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ТОВ «Агура-Чародій» та Приватна науково-вирбонича фірма «Вітас», про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 31.08.2017р. звернувся до суду з даним позовом про визнання договору позики, укладеного 1.01.2013р. між ним та ОСОБА_2 недійсним, мотивуючи його тим, що у розписці написаній ним було вказано, що він отримав 353000 грн., які він насправді не отримував, а цей договір виступав гарантією подальшої оплати на постачання труб ТОВ «Агура-Чародій», а тому враховуючи безгрошовість розписки, посилаючись на ст.1051 ЦК України, просив визнати договір позики удаваним правочином.

Представник позивача до суду не явився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача до суду повторно не явився, подав письмові заперечення проти позову у яких просив застосувати строки позовної давності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.267 ч.3,4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За нормою ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно положень ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач є директором ТОВ «Агура-Чародій», а відповідач засновником Приватної науково-виробничої фірми «Вітас».

Сторона відповідача не заперечувала, що між вказаними юридичними особами (третіми особами по справі), було 1.10.2012р. укладено договір на поставку труб на суму 219004,13 грн.

1.01.2013р. позивач написав відповідачу розписку про позику у нього 353000 грн. з терміном повернення до 1.09.2013р.

Враховуючи, що сторонами не заперечується існування договірних відносин між юридичними особами ТОВ «Агура-Чародій» та Приватною науково-вирбоничою фірмою «Вітас», де директором у першій є позивач, а засновником другої відповідач, суд вважає, що вказана розсипка написана з метою приховання іншого правочину, однак, оскільки з дня закінчення виконання зобовязання у розписці, тобто 1.09.2013р., сплинуло більше 3 років і про це заявила сторона відповідача, то у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцяти денного строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.