Справа № 417/5819/18
Провадження № 2/417/210/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

(заочне)

"26" жовтня 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Рукас О.В.

за участі секретаря Брюховецької О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року,

в с т а н о в и в:

15.06.2018 року позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №667 від 14.09.2012 року.

Філія Луганське обласне управління входить до єдиної організації структури банку не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом АТ «Ощадбанк».

Відповідно до п.1.1-1.2 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 179 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 14.09.2015 року включно, 21% річних за період з 15.09.2015 року по 14.02.2020 року включно.

Згідно п.1.5 кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2034,09 грн. починаючи з жовтня 2012 року сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

Банк свої обовязки передбачені кредитним договором виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору №667 від 14.09.2012 року, заявою на видачу готівки від 14.09.2012 року, банківськими виписками по особовим рахунках позичальника.

Заява на видачу готівки від 14.09.2012 року та банківські виписки про рух коштів за основним боргом по кредиту та процентами отримано з автоматизованої банківської системи «БАРС Millennium ПАТ «Державний ощадний банк України». Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до АБС «Барс» є вимогою положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Правлінням НБУ №254 від 18.06.2003. Відповідно до абз.2 п.2.1 глави 2 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.12.1998 №556, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням компютерних засобів за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та обрання інформації.

Виписка по рахункам позичальника, які внесені до полану рахунків бухгалтерського обліку банків України, який в свою чергу затверджений Постановою Правління Національного Банку України від 17.06.2004 року №280 «Про затвердження плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України»:

Виписка по рахунку 2979 за період з 14.09.2012 по 22.05.2018. у виписці зазначена інформація про кошти, які видані згідно кредитному договору та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати позичальником чергового платежу по основному боргу;

Виписка по рахунку 2979 за період з 14.09.2012 по 25.05.2018. У виписці зазначена інформація про облік простроченої заборгованості за основним боргом та суми сплати простроченого боргу;

Виписка по рахунку 2979 за період з 14.09.2012 по 22.05.2018. У виписці зазначена інформація про суму нарахованих відсотків за кредитом та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати позичальником чергового платежу по відсоткам;

Виписка по рахунку 2979 за період з 14.09.2012 по 22.05.2018. У виписці зазначена інформація про суми прострочених відсотків за кредитом та суми сплачених прострочених відсотків.

Дані виписки по рахунках відповідача за якими обліковується заборгованість за кредитним договором є належним доказом на підтвердження видачі кредиту та подальшого його обслуговування.

Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобовязання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки №1 від 14.09.2012 з ОСОБА_2.

Згідно п.п.3.1, 3.2 договору поруки, поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними до тих пір, поки всі зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю.

У відповідності до п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором.

Станом на 22.05.2018 року в результаті невжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості перед банком, існує заборгованість за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року, яка складає 200494,61 грн., яка складається з такого:

-борг за кредитом в розмірі 104250,02 грн.;

-відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 року по 22.05.2018 року в розмірі 68402,25 грн;

-інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом з листопада 2015 року по травень 2018 року в розмірі 10119,57 грн.;

-інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з березня 2015 року по травень 2018 року в розмірі 12535,23 грн.;

-три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 05.11.2015 по 22.05.2018 року в розмірі 2335,18 грн.;

-три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 05.03.2015 року по 22.05.2018 року в розмірі 2852,36 грн.

Вказану заборгованість за кредитом, позивач прохає суд стягнути з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.68).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду в розділі "Громадян, що мешкають в зоні АТО", оскільки відповідачі зареєстровані на тимчасовоокупованій території України визначеній Верховною радою України куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. (а.с.73-74, 78, 83).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

26.10.2018 року згідно ст.281 ЦПК України, без виходу суду до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи з занесенням до журналу судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

14.09.2012 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №667 (а.с.8).

Відповідно до п.1.1-1.2 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 179 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 14.09.2015 року включно, 21% річних за період з 15.09.2015 року по 14.02.2020 року включно.

Згідно п.1.5 кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2034,09 грн. починаючи з жовтня 2012 року сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

Банк свої обовязки передбачені кредитним договором виконав повністю та належним чином, що підтверджується копією кредитного договору №667 від 14.09.2012 року(а.с.8), заявою на видачу готівки від 14.09.2012 року (а.с.13), банківськими виписками по особовим рахунках позичальника(а.с.16-30).

Позичальник порушив умови кредитного договору, а саме: не виконав зобовязання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом.

Згідно п.п.4.3.1,4.3.5 кредитного договору відповідач зобовязався належним чином виконувати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобовязаннях, що випливають з цього договору.

Відповідно до п.4.2.2 кредитного договору при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених договором банк має право стягнути заборгованість за кредитним договором в примусовому порядку.

У звязку з порушенням позичальником умов Кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на його адресу реєстрації за вихідним №110.20-13/404/6627/2018-12/вих від 23.01.2018 року направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, якою повідомлено про наявність заборгованості за кредитом, необхідність погашення суми заборгованості та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений банком строк (а.с.33,34).

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки №1 від 14.09.2012 з ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно п.п.3.1, 3.2 договору поруки, поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними до тих пір, поки всі зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю.

У відповідності до п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором.

У звязку з порушенням позичальником умов Кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на адресу реєстрації поручителя за вихідним №110.20-13/780/11407/2018-12/вих від 06.02.2018 року направлено вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором, якою повідомлено про наявність заборгованості за кредитом, необхідність погашення суми заборгованості та попереджено про вжиття банком заходів до захисту порушених прав у порядку, передбаченому чинним законодавством України, у разі не сплати всієї суми у визначений банком строк (а.с.35,36).

Відповідно до рекомендацій УДППЗ «Укрпошта» викладених на веб-сайті УДППЗ «Укрпошта»(www.ukrposhta.com), (www.ukrposhta.com) у рубриці «Новини Сходу», вимогу було направлено поштою видом поштового увідправлення «До запитання».

Станом на 22.05.2018 року в результаті невжиття заходів позичальником та поручителем щодо погашення заборгованості перед банком, існує заборгованість за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року, яка складає 200494,61 грн., яка складається з такого:

-борг за кредитом в розмірі 104250,02 грн.;

-відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 року по 22.05.2018 року в розмірі 68402,25 грн;

-інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом з листопада 2015 року по травень 2018 року в розмірі 10119,57 грн.;

-інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з березня 2015 року по травень 2018 року в розмірі 12535,23 грн.;

-три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 05.11.2015 по 22.05.2018 року в розмірі 2335,18 грн.;

-три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 05.03.2015 року по 22.05.2018 року в розмірі 2852,36 грн.

Суд вирішуючи спір по суті заявлених вимог використовує наступні норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №667 від 14.09.2012 року (а.с.8).

Відповідно до п.1.1-1.2 кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 179 000,00 грн., а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 14.09.2015 року включно , 21% річних за період з 15.09.2015 року по 14.02.2020 року включно. Згідно п.1.5 кредитного договору позичальник зобовязався щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 2034,09 грн. починаючи з жовтня 2012 року сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Банк свої обовязки передбачені кредитним договором виконав повністю та належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки від 14.09.2012 року, банківськими виписками по особовим рахунках позичальника.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання не допускається в силу ст.525 ЦК України, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання вказано в ч.2 ст.615 ЦК України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням, як це передбачено ст. 610 ЦК України. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, згідно розрахунку заборгованості станом на 22.05.2018 року сума заборгованості за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року складає 172652,27 грн., з них:

-борг за кредитом в розмірі 104250,02 грн.;

-відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 року по 22.05.2018 року в розмірі 68402,25 грн. Отже, вимоги в цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню щодо стягнення їх з ОСОБА_1 на користь позивача.

Щодо вимог про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних згідно ст.625 ЦПК України суд виходить з наступного.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 прострочив виконання грошового зобов'язання за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року та з нього підлягає стягненню боргу за кредитом в розмірі 104250,02 грн. та відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 року по 22.05.2018 року в розмірі 68402,25 грн., а всього 172652,27 грн.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

З розрахунку заборгованості вбачається, що початковим місяцем для визначення втрат від інфляції по основному боргу є листопад 2015 року, а по процентах визначено березень 2015 року, а кінцевим травень 2018 року. Таким чином, збитки від інфляції за простроченим основним боргом складають 10119,57 грн., а за процентами 12535,23 грн. Наведений розрахунок повністю узгоджується з чинним законодавством.

Також правильно розраховано 3% річних з 05.11.2015 року по 22.05.2018 року, що становить 2335,18 грн. за основним боргом та 2852,36 грн. по прострочених відсотках за користування кредитом за період з 05.03.2015 року по 22.05.2018 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ОСОБА_1 є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення боргу в солідарному порядку, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки №1 від 14.09.2012 року з ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно п.п.3.1, 3.2 договору поруки, поручитель відповідає по зобовязаннях за кредитним договором перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобовязаними до тих пір, поки всі зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю.

У відповідності до п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником виконання зобовязання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобовязання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Отже, порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Сторони в договорах поруки погодили зокрема в п.6.3, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В даному випадку згідно п.1.1 кредитного договору № 667 від 14.09.2012 року термін остаточного погашення кредиту до 14.02.2020 року було погоджено, що позичальник зобов'язаний погашення кредиту здійснюється щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця починаючи з жовтня 2012 року по 2034,09 грн.

Вказівка в умовах договорів поруки про їх дію до повного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №667 від 14.09.2012 року пред'явлено 15.06.2018 року, термін дії кредитного договору до 14.02.2020 року, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу в солідарному порядку слід задовольнити в повному обсязі.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову позивачем платіжним дорученням від 05.06.2018 року був сплачений судовий збір у сумі 3007,42 гривень, а тому він підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280, 282, 284, 288, 289 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530 ,536, 554, 559 ч.4, 610, 611, 615, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №667 від 14.09.2012 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» заборгованність за кредитним договором №667 від 14.09.2012 в сумі 200494(двісті тисяч чотириста девяносто чотири) грн.61 коп., яка складається з такого:

-борг за кредитом в розмірі 104250,02 грн.;

-відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 року по 22.05.2018 року в розмірі 68402,25 грн;

-інфляційні втрати банку за прострочення боргу за кредитом з листопада 2015 року по травень 2018 року в розмірі 10119,57 грн.;

-інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом з березня 2015 року по травень 2018 року в розмірі 12535,23 грн.;

-три проценти річних за прострочення боргу за кредитом за період з 05.11.2015 по 22.05.2018 року в розмірі 2335,18 грн.;

-три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 05.03.2015 року по 22.05.2018 року в розмірі 2852,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 1503 (одну тисячу пятсот три) грн. 71 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського областного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 1503 (одну тисячу пятсот три) грн. 71 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду може також бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Луганського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15 Розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України).

Суддя О.В.Рукас