РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/498/18

Справа № 510/1874/17

24.10.2018 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 березня 2008 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок № 27, розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Балканська, який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 48,60 кв. м., житловою площею 24,20 кв. м., підсобною площею 24,40 кв. м; веранди літ. а; тамбуру літ. а1;сараю літ. Б,В; вбиральні літ. Г; літньої кухні літ. Д; огорожі 1,2,4; споруди 3,5.

За життя померлий ОСОБА_3 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Відповідач син померлого є спадкоємцем першої черги, однак він не прийняв спадщину, інших спадкоємців першої черги не має.

Позивач проживав разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 14 листопада 2017 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката ОСОБА_4, відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та проти його задоволення не заперечують.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 14 березня 2008 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок № 27, розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Балканська, який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 48,60 кв. м., житловою площею 24,20 кв. м., підсобною площею 24,40 кв. м; веранди літ. а; тамбуру літ. а1;сараю літ. Б,В; вбиральні літ. Г; літньої кухні літ. Д; огорожі 1,2,4; споруди 3,5.

За життя померлий ОСОБА_3 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Відповідач син померлого є спадкоємцем першої черги, однак він не прийняв спадщину, інших спадкоємців першої черги не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статі 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідач не вважає вступати в спадщину після смерті батька, оскільки завжди вважав позивача законим спадкоємцем.

Позивач є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав однією сімєю з спадкодавцем не менш як пять років до часу відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Позивач доглядав за ОСОБА_3, піклувався про нього, доглядав за будинком.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 14 листопада 2017 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого ОСОБА_3 та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлого ОСОБА_5 на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є ОСОБА_1, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на житловий будинок № 27, розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Балканська, який в цілому складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 48,60 кв. м., житловою площею 24,20 кв. м., підсобною площею 24,40 кв. м; веранди літ. а; тамбуру літ. а1; сараю літ. Б,В; вбиральні літ. Г; літньої кухні літ. Д; огорожі 1,2,4; споруди 3,5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова