Справа № 175/2481/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Реброва С.О.

при секретарі Ратушній Л.В.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Волоської сільської ради Дніпропетровського району, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 про скасування рішення виконкому сільської ради, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просив суд скасувати рішення виконкому сільської ради, та зобов'язати вчинити певні дії.

В судовому засіданні представники позивача, повноваження яких судом перевірені, уточнені позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні, що діє на підставі довіреності, заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись також на наявний в матеріалах справи відзив на уточнену позовну заяву, просила суд відмовити.

Інші учасники в судове засідання не з'явились.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 1998 року були встановлені в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, про що складено Акт та план земельної ділянки з описом суміжних меж. На підставі рішення виконкому Волоської сільської Ради та у відповідності із Актом встановлення меж 03 вересня 1998 року ОСОБА_4 одержав від Волоської сільської Ради Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів під №1674, підписаний Головою Волоської сільської Ради та завірений круглою печаткою. 02 вересня 1998 року були встановлені в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки, про що складено Акт та план земельної ділянки з описом суміжних меж, який є невід'ємною частиною Акту. Межові знаки не встановлювались, так як межі збігаються з огорожею.

Через місяць після передання у приватну власність земельної ділянки, що належить позивачу у межах згідно з правовстановлюючими документами Актом встановлення меж земельної ділянки, що передавалась у власність ОСОБА_6 від 07 жовтня 1998 року та Державним актом на право приватної власності на землю, який видано ОСОБА_6 08 жовтня 1998 року було вперше порушено право приватної власності ОСОБА_4

Про наявність порушеного права власності ОСОБА_4 дізнався лише у 2014 році, коли вирішив присвоїти земельній ділянці кадастровий номер, однак отримав відмову, в зв'язку з тим, що в межах земельної ділянки, яка відповідно до Державного акту належить ОСОБА_4 знаходиться частина земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Слід зазначити, що у земельній ділянці, яка на теперішній час належить ОСОБА_5, з моменту її приватизації неодноразово змінювались власники земельної ділянки, у тому числі та після 2004 року, коли для відчуження земельних ділянок, стало обов'язковим надання земельній ділянці кадастрового номеру. Таким чином під час присвоєння кадастрового номеру було помилково продубльовано визначені державним актом наданим ОСОБА_6 межі земельної ділянки.

Доводи позивача підтверджуються дослідженими судом матеріалами справи, а саме:

топографічна зйомка земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, виконана по його замовленню та на вимогу судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_7 проектно-виробничим підприємством «Орбіта» (том 1 ст. 229-234 та том 2, ст. 71) підтвердила, що розміри та фото ділянки відповідають, а площа на 0,0011 га менше, ніж вказано в державному право приватної власності на землю серія ДППН НОМЕР_2, виданому позивачу 03 вересня 1998 року Волоською сільською радою.

У висновку судового експерта № 5836/5837-16 на сторінках 6, 7, 13 (Том 2 ст. 129-142) вказано, що порушення межі, яка розділяє земельні ділянки АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 в ущерб суміжної земельної ділянки в АДРЕСА_2 та належала під час передачі у власність ОСОБА_8 з боку ОСОБА_4 відсутні, так як встановлення меж земельної ділянки що передано у власність ОСОБА_4 проводилась раніше ніж складання технічної документації та встановлення меж земельної ділянки суміжного власника ОСОБА_6

Відповідно до пункту 5 Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого наказом Держкомзему України № 10 від 15 1993 року зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1993 року за №7 - встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) виконують землевпорядні органи за замовленням рад народних депутатів. Якщо при встановленні меж земельних ділянок будуть виявлені розбіжності в даних про розміри земельних ділянок, переданих у власність, з фактичними розмірами, остаточний розмір площі таких ділянок, визначається радою народних депутатів.

19 серпня 1998 року виконком Волоської сільської ради виніс рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку ОСОБА_6.

28 вересня 1998 року вказане рішення було підписано головою сільської ради та скріплено печаткою, остаточний розмір земельної ділянки встановлено розміром 0,1652 га, після чого замовлено виготовлення акту встановлення меж земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_8, та державного акту на право власності на землю.

Накладення земельних ділянок виникло при виготовленні Дніпропетровським філіалом науково-дослідного інституту землеустрою ОСОБА_9 аграрних наук документації по передачі земельної ділянки в АДРЕСА_2 в приватну власність ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 84- 86 та 129- 142) через те, що було враховано, що суміжна земельна ділянка в АДРЕСА_2 була приватизована, а звірка межі з цією ділянкою, що належала ОСОБА_4 не виконана, як того вимагає пункт 1.7 інструкції Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, затвердженої наказом Держкомзему від 15 квітня 1993 року №28, зареєстрованої в міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за № 31, що діяла на той час.

Встановлена Волоською сільською радою площа земельної ділянки, передавалася у власність ОСОБА_6 виявилася завищеною. Ділянка, обмежена з півночі та півдня вулицями Тополина та Гагаріна, відповідно, а з боку власників суміжних земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_10, сформованих ними раніше, встановленими по лініям їх ділянок огорожами, не може вмістити таку площу.

Це також підтверджено висновком судового експерта ОСОБА_7 (том 2 ст. 129- 142), де сказано, що фактична величина площі цієї земельної ділянки в АДРЕСА_2, яка зараз належить ОСОБА_5, складає 0, 1551 га, що на 0,0101 га менше ніж в рішенні виконкому Волоської сільської ради № 52 від 19 серпня 1998 року (0,1652-0,1551 =0,0101).

Судовий експерт ОСОБА_7 зробив висновок що розроблена Дніпропетровським філіалом науково-дослідного інституту землеустрою документація по передачі земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2, у приватну власність ОСОБА_6 не відповідає вимогам земельного законодавства (Том 2 ст. 129- 142).

В справі по передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6 відсутні передбачені пунктом 1.10 інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів № 28 від 15 квітня 1993 року наступні документи:

- абриси обміру земельної ділянки;

- збірний план землевласників і землекористувачів;

- відомості обчислення площі;

Змінена форма ділянки з чотирикутної на п'ятикутну, лінія межі між ділянками замість прямої лінії встановлена ломаною, не проведена звірка її меж з суміжною земельною ділянкою, сформованою та передано у власність ОСОБА_4 раніше, в результаті чого виникло накладання земельних ділянок.

Судом також встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.11.2004 року суміжний власник ОСОБА_6 продала земельну ділянку площею 0,1652 га ОСОБА_11.

На ухвалу суду від 25 травня 2016 року відносно надання необхідних документів від управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, що є правоприємником управління земельних ресурсів, до суду надійшло повідомлення про відсутність в архівах управління технічної документації по передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_8, переоформлення права власності на ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вказану земельну ділянку(том 2 ст. 8).

На ухвалу суду від 03 серпня 2016 року копія технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по оформленню державного акту громадянину ОСОБА_11 надана власником суміжної земельної ділянки - ОСОБА_5 (Том 2 ст. 13-16, та ст.87-89).

Технічна документація на замовлення ОСОБА_11 була виготовлена приватним проектно-виробничим підприємством «Геліос».

Надана суду технічна документація не відповідає вимогам земельного кодексу України та «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів, затвердженої наказом Держкомзему України № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647».

Згідно ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Незважаючи на невідповідності розробленої технічної документі земельному законодавству та нормативним документам з питань землеустрою виготовлений державний акт серія НОМЕР_6, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актив за НОМЕР_3 та виданий ОСОБА_11 (Том 2 ст.9) 28 листопада 2005 року. Тоді ж спірній ділянці був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_4, але відомості про вказану земельну ділянку до державного земельного кадастру внесені не були, що також підтверджується повідомленням головного управління Держземагентства у Дніпропетровській області №51/10 від 05.05.2015 року (Том 1 ст. 33-34) та повідомленням управління Держгеокадастру Дніпропетровському районі Дніпропетровської області №22-403=992-2555/2-16 (Том 2 ст.28), де вказано, що відомості були внесені до державного земельного кадастру в 2011- 2012 роках.

Окрім того суд також приймає висновок судового експерта ОСОБА_7, який дослідивши технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_12, розроблену Дніпропетровською регіональною філією державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» робить висновок про те, що вона не відповідає вимогам земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та землекористування. Так, як при переоформленні правоустановчих документів межі та цільове призначення земельної ділянки не змінювались повинна була розроблятись технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до пункту 2.1 інструкції про встановлення відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Держкомзему №376 від 18.05.2010 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686.

В технічному завданні на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_12 (том 2 ст.46-48) в пункті 7 також передбачено, що кінцевим результатом робіт є внесення інформації про земельну ділянку в базу даних автоматизованої системи державного земельного кадастру (АС ДЗК).

Чинним земельним законодавством не передбачено надання права внесення відомостей до державного земельного кадастру землевпорядним підприємствам.

Згідно пункту 6 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Всупереч Земельному кодексу України, іншим законам і законодавчим актам питань землеустрою Волоською сільською Радою та землевпорядними організаціями виконувалось формування та встановлення меж суміжної земельної ділянки без участі ОСОБА_4 земельна ділянка якого була сформована та передана йому у власність раніше ніж ОСОБА_8

Згідно Висновку № 9007 від 07 березня 2018 року судової почеркознавчої експертизи проведеної Київським незалежним інститутом судових експертиз підписи від імені ОСОБА_4 зображення яких міститься проти його прізвища в акті відновлення меж земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_11 від 14 березня 2015 року, акті відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що передається у власність ОСОБА_12 на основі свідоцтва про право на спадщину, збірного кадастрового плану суміжних земельних ділянок, які входять в склад технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_12, виготовленої в 2011 року, на основі яких земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та внесено відомості до державного земельного кадастру виконанні не ОСОБА_4.

Рішення Волоської сільської Ради №52 від 19 серпня 1998 року про встановлення площі земельної ділянки, що передавалась у власність ОСОБА_6 в розмірі 0,1652 га замість 0,12 га та підписання головою Волоської сільської Ради та видача актів встановлення меж при оформленні документації та державного акта на право власності на землю ОСОБА_6, а також актів встановлення меж при переоформленні прав на вказану земельну ділянку ОСОБА_11 та ОСОБА_12, що відбулась з порушенням земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою призвели до порушення прав ОСОБА_4 на земельну ділянку. Вони стали причиною прийняття державним кадастровим реєстратором рішення №2014 від 27.05.2014 року про відмову присвоєння земельній ділянці, що сформована та передана у власність ОСОБА_4 згідно державного акту про право власності на землю серія ДПДН НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів під №1674 03 вересня 1998 року, кадастрового номера та внесення відомостей про вказану земельну ділянку до державного земельного кадастру через знаходження в її межах частини суміжної земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 (Том 1 ст. 24-27).

Стаття 155 Земельного кодексу України встановлює, що у разі видання органом виконавчої влади або органами місцевого самоврядування акту, яким порушує права особи щодо володіння користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В ст.317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

В ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що починаючи з 03 вересня 1998 року та по теперішній час ОСОБА_4 є єдиним та законним власником земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_1, в межах, що були встановлені актом від 02 вересня 1998 року.

Державний акт від 03 вересня 1998 року ніким не оскаржувався, на теперішній час не визнаний недійсним, а тому ним було визначено право власності на земельну ділянку, що належить відповідачу по справі, право власності є непорушним.

Така помилка виникла через те, що відповідач по справі не узгоджував межі суміжним землекористувачем, та підпис від його імені в Акті встановлення меж проставлено іншою особою. Виданим ОСОБА_6 державним актом повторно передано у приватну власність вже на той час приватизовану ОСОБА_4 частину земельної ділянки. Про наявність вказаного накладення земельних ділянок відповідач не знав, та не міг знати, в зв'язку з тим, що земельні ділянки фактично розмежовані огорожею, межі суміжних ділянок з моменту виділення землі у користування ніколи не змінювались влаштовували всіх землекористувачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано позовні вимоги.

Згідно ст.141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача підлягає сплачена позивачем при зверненні до суду грошова сума судового збору.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Волоської сільської ради Дніпропетровського району, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», треті особи: Управління Держземагенства у Дніпропетровській області, ОСОБА_5 про скасування рішення виконкому сільської ради, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати право ОСОБА_4 на земельну ділянку в АДРЕСА_1, в межах визначених державним актом на право приватної власності на землю серія ДПДН НОМЕР_2, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_12 від 03 вересня 1998 року.

Визнати частково не дійсним рішення виконкому Волоської сільської Ради, народних депутатів Дніпропетровського районну Дніпропетровської області №52 від 19.08.1998 року «Про передачу земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 безкоштовно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в частині визнання в результативній частині остаточного розміру земельної ділянки 0,1652 га, замість 0.12 га. встановлених в рішенні виконкому.

Визнати недійсними:

Акт встановлення меж земельної ділянки від 07 жовтня 1998 року, що є підставою для виготовлення та видачі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП ДН НОМЕР_9 ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_8 08 жовтня 1998 року.

Акт відновлення меж земельної ділянки, складений 14 березня 2005 року при переоформленні державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_6 зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3 28 листопада 2005 року виданий ОСОБА_11, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки в АДРЕСА_2, складений з порушенням земельного законодавства та нормативних документів з питань землеустрою.

Акт відновлення меж земельної ділянки, складений при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_12, який став підставою виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,1652 га, розташоване в АДРЕСА_2 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, серія НОМЕР_5, виданого ОСОБА_12, зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю № НОМЕР_7 від 21 червня 2012 року.

Визнати недійсною технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_12, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 на території Волоської сільської Ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, розроблену Дніпропетровською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру в 2011 році як таку, що не відповідає вимогам земельного законодавства та інших нормативних документів з питань землеустрою та стала підставою для внесення необ'єктивних та недостовірних відомостей до державного земельного кадастру відносно цієї земельної ділянки.

Державному реєстратору прав внести до Державного реєстру прав запис скасування державної реєстрації прав ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 що розташована в АДРЕСА_2 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, номер запису НОМЕР_10.

Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області скасувати запис, внесений в поземельну книгу щодо форми та розмірів земельної ділянки НОМЕР_1.

Зобов'язати Дніпропетровську регіональну філію державного підприємства Центр Державного земельного кадастру розробити технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 у відповідності з діючим земельним законодавством. Межу встановити за фактичним використанням земельної ділянки. Фактичну площу земельної ділянки узгодити з Новоолександрівською сільською радою, після чого передати її у відділ у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області.

Зобов'язати власника земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_2 ОСОБА_5 забезпечити вільний доступ спеціалістів землевпорядників на земельну ділянку для проведення робіт по встановленню меж та розробці технічної документації із землеустрою.

Зобов'язати державного кадастрового реєстратора відділу у Дніпровському районі Головного Управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області на технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 за фактичним її використанням в АДРЕСА_2 ОСОБА_5, що придбала її у власність згідно договору купівлі-продажу, провести виправлення помилок в відомостях Державного земельного кадастру щодо перетину цією ділянкою земельної ділянки, що належить ОСОБА_4, розташовану в АДРЕСА_1.

Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора відділу у Дніпровському районі Головного Управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області присвоїти земельній ділянці, що розташована в АДРЕСА_1 та передана у власність ОСОБА_4 відповідно до Державного акта на право власності на землю серія ДП НОМЕР_11, зареєстрованого в книзі записів держаних актів за № НОМЕР_12 03 вересня 1998 року, кадастровий номер та внести відомості про неї Державного земельного кадастру.

Стягнути з Волоської сільської ради Дніпропетровського району, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., тобто з кожного по 121 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя С.О. Ребров

Провадження № 2/175/983/15