Провадження № 2/389/545/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Берднікової Г.В.,

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у місті Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, уточнивши вимоги якого, просить суд визнати недійсним договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу ОСОБА_3 31 серпня 2016 року №636, за яким він подарував ОСОБА_2 ? частину будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що по вулиці Чайковського в місті Знам'янка Кіровоградської області, за №95, а також визнати недійсним договір дарування посвідчений 31 травня 2016 року за номером 638 приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за яким він подарував ОСОБА_2 ? частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування будинку за №95 по вулиці Чайковського в місті Знам'янка Кіровоградської області, площею 0,100 га з кадастровим номером :50:057:0010.

Вимоги обґрунтував тим, що з відповідачем по справі з 2003 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, а у 2013 році вони уклали шлюб. Спільних дітей не мають. В 2012 році разом придбали будинок по вулиці Чайковського в місті Знамянка Кіровоградської області, за номером 95. На час придбання, будинок був у занедбаному стані, спадкоємиця власниці будинку ОСОБА_4 не мала документів на право власності. У звязку з зазначеним купівля-продаж відбулася шляхом простої письмової форми, гроші продавцеві вони віддавали частками. На початку 2014 року частково упорядкувавши будинок, він та дружина вселилися у нього і почали оформлювати документи для нотаріального оформлення купівлі-продажу. До листопада 2015 року завершили оформлення документів, і 17 листопада 2015 року за нотаріально посвідченими договорами ОСОБА_4 продала їм житловий будинок з господарсько побутовими будівлями за №95 по вулиці Чайковського в місті Знамянка та земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування даного будинку, площею 0,100 га з кадастровим номером :50:057:0010. Таким чином придбаний ними будинок, відповідно до ст.ст. 60,70 Сімейного кодексу України був спільною сумісною власністю їх подружжя.

Проте, сімейне життя з дружиною у них не склалося. ОСОБА_2 не бажала піклуватися про нього та вести домашнє господарство, навіть дійшло до того, що вона завдала йому тілесних ушкоджень та вигнала з будинку. Через зазначене вони розірвали шлюб.

При зверненні до адвоката за правовою допомогою з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення можливих варіантів розподілу чи визначення порядку користування будинком, після витребування та вивчення юристом документів, йому було повідомлено про те, що він вже не має права власності на частку в спільному майні подружжя з відповідачем. Як виявилося, 31 серпня 2016 року у приватного нотаріуса Знамянського міського нотаріального округу ОСОБА_3 він подарував ОСОБА_2 належну йому ? частину будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, а також належну йому ? частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :50:057:0010. Таким чином його колишня дружина ОСОБА_2 на даний час є власником всього будинку та земельної ділянки в цілому, оскільки він передав їй свою частку у спільному майні. При цьому передання в подарунок від нього відповідачу не відбулося з 31 серпня 2016 року по червень 2017 року він продовжував проживати в цьому будинку, сплачувати комунальні послуги, користуватися всіма приміщеннями будинку та надвірними спорудами,обробляв присадибну ділянку. Наміру передавати ОСОБА_2 право власності на весь будинок та на земельну ділянку він ніколи не мав, оскільки будинок №95 по вулиці Чайковського в місті Знамянка є його єдиним житлом. Крім того, на час підписання документів у нотаріуса вважав, що передає право власності ОСОБА_2 лише на частину спільного майна, а інша ? частна залишиться йому, тобто, що після підписання документів у нотаріуса вони будуть співвласниками домоволодіння. За станом здоровя не міг усвідомлювати значення своїх дій.

За викладених обставин, вважає, що договір дарування ? частини будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель за №95 по вулиці Чайковського в місті Знамянка Кіровоградської області, посвідчений у реєстрі 31 серпня 2016 року за №636 приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу ОСОБА_5, є недійсним, оскільки вчинений під впливом помилки. Крім того, виходячи зі змісту ст.120 Земельного кодексу України, договір дарування ? частини земельної ділянки, з кадастровим номером :50:057:0010, посвідчений 31 серпня 2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 також має бути визнаний недійсним, оскільки частці у праві власності на житловий будинок з господарсько побутовими має відповідати частка у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибної ділянки).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Додав, що відповідач попросила його, переписати на неї будинок та земельну ділянку, як доказ, що він її не покине. Він погодився, оскільки на той час довіряв їй, ініціатором дарунку не був. Нотаріус нічого не розяснювала, а він особисто не читав, не вникав у суть договорів, оскільки довіряв відповідачу та розраховував, що у їх сімейному житті буде все добре. Після посвідчення спірних договорів у сімї пішли розлади. Його помилка полягає в тому, що він взагалі здійснив такий дарунок. Він не усвідомлював свої дії, бо занадто довіряв дружині. Зараз розуміє, що цього робити було не слід. Інвалідність має внаслідок захворювання опорно рухового апарату. Навчався в школі для розумово відсталих, не є недієздатним (обмежено дієздатним), на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Займався бізнесом, працює, стороннього догляду не потребує, нещодавно йому виповнився 41 рік.

Представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила суд їх задовольнити, вказала, що позивач укладаючи договір дарування ? частини будинку з відповідною часткою господарсько - побутових будівель за №95 по вулиці Чайковського в місті Знамянка та договір дарування ? частини земельної ділянки з кадастровим номером :50:057:0010 від 31 серпня 2016 року з відповідачем, помилився щодо обставин, які мають істотне значення, тобто помилився щодо змісту правочину. Відпочатку вважав, що є власником будинку, нотаріус нічого не розяснював. Позивач є розумово відсталим. Оскільки внаслідок помилки останній неправильно сприймав угоди та їх істотні умови, є підстави для визначення угоди недійсною з підстав ст.ст.229, 233 ЦК України. Позивач зареєстрований за іншою адресою, але фактично проживав і проживає в спірному будинку, дарунок фактично не передано. Відповідач позивачу частково сплатила певні кошти за правочинами.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. Вказав, що в сімї пішли розлади, позивач покинув відповідача, а коли повернувся вирішив подарувати свою частку будинку та земельної ділянки, як доказ кохання, вірності. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визначення правочину недійсним. Обставини щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши Інвентарну справу №4737 на домоволодіння, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 27 серпня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 11 липня 2017 року.

У період шлюбу сторони, за спільні кошти придбали житловий будинок розташований по вулиці Чайковського в місті Знам'янка Кіровоградської області, за №95 та земельну ділянку (присадибна ділянка), на якій розташований вказаний будинок, з кадастровим номером :50:057:0010, площею 0,1000 га. При цьому, вказане нерухоме майно зареєстрували на ОСОБА_2 Договори купівлі-продажу будинку та земельної ділянки були укладені 17 листопада 2015 року між останньою як покупцем та ОСОБА_6 як продавцем. У вказаних договорах покупець свідчила, що кошти які витрачаються нею на купівлю нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності, оскільки набуті нею в період зареєстрованого шлюбу з чоловіком ОСОБА_1

31 серпня 2016 року приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчено договір про виділ частки з спільного нерухомого майна, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1, маючи намір урегулювати свої майнові відносини, дійшли згоди про поділ житлового будинку з господарсько побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Знамянка, вулиця Чайковського, 95. Сторони за цим договором домовилися, що в результаті поділу кожен з них набуває право власності на ? частку житлового будинку. Договір зареєстровано в реєстрі за №632.

Також 31 серпня 2016 року приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу ОСОБА_3 посвідчено договір про виділ частки з спільного нерухомого майна, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 маючи намір урегулювати свої майнові відносини, дійшли згоди про поділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Знамянка, вулиця Чайковського, 95, призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,100 га, кадастровий номер :50:057:0010. Сторони за цим договором домовилися, що в результаті поділу кожен з них набуває право власності на ? частку земельної ділянки. Договір зареєстровано в реєстрі за №634.

За змістом вказаних договорів, сторони стверджували, що вони усвідомлюють значення своїх дій і можуть керувати ними; не страждають на захворювання, які б перешкоджали цьому; не обмежені у праві укладати правочини; не визнані у встновленому порядку недієздатними (обмежено дієздатними), розуміють природу цього правочину , свої права та обовязки за договором.

З договору дарування від 31 серпня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу ОСОБА_3М, та зареєстрованого в реєстрі №636 вбачається, що ОСОБА_1 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарсько побутових будівель, що знаходиться у місті Знамянка по вулиці Чайковського, 95. Частка житлового будинку належить дарувальнику на праві власності на підставі договору про виділ частки з спільного майна подружжя посвідченого нотаріусом ОСОБА_3 31 серпня 2016 року по р.№632 на підставі якого право власності «Дарувальника» зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 серпня 2016 року за номером запису про право власності -16149832. У вказаному договорі дарування зазначено, що сторони договору попередньо ознайомлені нотаріусом з правовими наслідками недодержання вимог закону при вчинені правочинів, усвідомлюють природу цього правочину, діють добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміють значення своїх дій. Дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і психічного.

З договору дарування від 31 серпня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Знамянського міського нотаріального округу ОСОБА_3М, та зареєстрованого в реєстрі №638 вбачається, що ОСОБА_1 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла ? частину земельної ділянки призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий №:50:057:0010, що розташована в місті Знамянка по вулиці Чайковського, 95, площею 0,100 га. Частка земельної ділянки належить дарувальнику на праві власності на підставі договору про виділ частки з спільного майна подружжя посвідченого нотаріусом ОСОБА_3 31 серпня 2016 року по р.№634 на підставі якого право власності «Дарувальника» зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 серпня 2016 року за номером запису про право власності -16151064. У вказаному договорі дарування зазначено, що сторони договору попередньо ознайомлені нотаріусом з правовими наслідками недодержання вимог закону при вчинені правочинів, усвідомлюють природу цього правочину, діють добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміють значення своїх дій. Підтверджують, що вони не визнані недієздатними та обмежено дієздатними, договір відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх волі.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок з госопдарсько побутовими будівлями і спорудами за адресою: вулиця Чайковського,95 міста Знамянка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 При цьому ? частина будинку належить останній на підставі договору дарування, серії та номер 636 від 31 січня 2016 року, а інша ? частина - на підставі договору про виділ у натурі частки нерухомого майна, серія та номер 632 від 31 серпня 2016 року. Також ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серії та номер 638 від 31 січня 2016 року та договору про виділ у натурі частки нерухомого майна, серія та номер 634 від 31 серпня 2016 року на праві приватної власності належить земельна ділянка, призначена для будівництва і обслуговування будинку за №95 по вулиці Чайковського в місті Знам'янка Кіровоградської області, площею 0,100 га з кадастровим номером :50:057:0010 (а.с.34-37).

Відповідно до Пенсійного посвідчення, виданого 22 березня 2017 року терміном дії до 31 січня 2019 року та довідки до акту огляду МСЕК, позивач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи з дитинства.

Згідно з Пенсійним посвідченням виданим 31 жовтня 2013 року терміном дії довічно, та довідки до акту огляду МСЕК, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи з дитинства.

У довідці квартального комітету №10 міста Знамянка від 06 червня 2017 року вказано, що позивач проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу його сімї входить дружина ОСОБА_2 Довідкою квартального комітету № 10 міста Знамянка від 10 червня 2017 року зі слів позивача засвідчено той факт, що останній у звязку з провокативними діями своєї дружини був змушений о 03 годині ранку 10 червня 2017 року залишити свій будинок та переїхати до своєї матері ОСОБА_7

З постанови про закриття кримінального провадження від 12 червня 2017 року вбачається, що 03 червня 2017 року до Знамянського ВП ГУНП надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 02 червня 2017 року о 23:00 годині між нею та чоловіком ОСОБА_2 за місцем проживання виникла сварка, в ході якої останній спричинив їй тілесні ушкодження. В подальшому на підставі заяви ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0001094 від 03 червня 2017 року було закрито у звязку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ст.125 КК України.

Крім того представником позивача надано суду довідки про те, що ОСОБА_1 з 1984 року по 1989 роки навчався у Знамянській середній школі №3 у 3 класі та залишився на повторний курс на наступний навчальний рік і 30 серпня 1989 року вибув до Ясиноватської спеціальної шкоди інтернату, де навчався з 12 вересня 1989 року по 1991 рік; записи у книзі реєстрації атестатів про середню освіту Ясиноватської школи інтернату за 1991 1992 роки про отримання останнім документів про закінчення навчального закладу відсутні.

Як передбачено статтею ст.627 ЦК України, відповідно дост. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ст.628 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд зясовує наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК України тощо).

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування, одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні (дарувальнику) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі - що передбачено у ст.718 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Правочин, вчинений під впливом помилки є оспорюваним.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 13 квітня 2016 року у справі за № 6-2953цс15, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним з підстав, визначених статтею 229 ЦК України, повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність помилки щодо обставин, які мають істотне значення.

На підставі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст.77 ЦПК України) та допустимими (ст.78 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Виходячи з вказаних вище вимог закону, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування є необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог він не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які вказують на помилку неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення.

Разом з цим судом встановлено, що оспорювані договори дарування нерухомого майна укладені у письмовій формі та нотаріально посвідчені. Будь-які письмові докази на спростування умов нотаріально посвідчених договорів у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наявність підписаних сторонами договорів дарування свідчить про те, що позивач під час укладення ним спірних договорів розумів їх зміст на безоплатну передачу у власність відповідача належної йому частини будинку, який є його житлом та земельної ділянки для обслуговування цього будинку, таке укладення відповідало внутрішній волі останнього, він не був примушений до укладення таких договорів. На момент укладення договорів дарування позивач мав вік 41 рік, працював, мав власний бізнес, маючи інвалідність тертьої групи не був особою, що потребує утримання. Дані факти визнає, як позивач так і відповідач.

Встановлено, і позивачем не заперечується той факт, що він самостійно підписав оспорювані правочини. У самих договорах дарування зазначено, що сторони уклали їх, будучи попередньо ознайомленими нотаріусом з правовими наслідками недодержання вимог закону при вчинені правочинів, усвідомлюють природу цього правочину, діють добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній памяті, розуміють значення своїх дій. Підтверджують, що вони не визнані недієздатними та обмежено дієздатними, договір відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним і усвідомленим, відповідає їх волі. Дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і психічного. Договори підписано сторонами в присутності нотаріуса, який перевірив їх дієздатність та волевиявлення.

Відтак позивач укладаючи спірні договори, розумів правову природу правочинів, прав та обов'язків, які виникнуть після їх укладення між ним та відповідачем оскільки був дієздатною повнолітньою особою, яка, вчиняючи юридично значимі дії, мала діяти розсудливо, розумно і обачно, оцінюючи всі істотні для укладення договору обставини, усвідомлюючи можливі ризики.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на момент укладення оскаржуваних договорів дарування, він не розумів правових наслідків правочину та позбавив себе права власності на майно, не є помилкою в розумінні ст.229 ЦК України. Навчання позивача у спеціальній школі інтернат, не свідчить про стан його здоровя, внаслідок якого він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки профілю закладу у досліджених документах не зазначено, доказів наявності у позивача розумової відсталості чи психічних захворювань суду не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та з урахуванням того, що позивач 07 листопада 2017 року збільшивши позовні вимоги не сплатив за них судовий збір, суд вважає за необхідне стягнути з нього в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. (немайнова вимога про визнання недійсним договору дарування ? частини земельної ділянки). Сплачені ж позивачем судові витрати суд залишає по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,76-78,81,141,263-265,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2.

Дата складення повного судового рішення - 22 січня 2018 року.

Суддя Г.В. Берднікова