Справа № 265/8452/18
Провадження № 2-н/265/464/18
У Х В А Л А

23 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу на стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

05 жовтня 2018 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення з боржника ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Дослідивши матеріали предявленої заяви, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу встановлені положеннями ст. 163 ЦПК України. При цьому вимоги, за якими може бути видано судовий наказ, визначено змістом статті 161 цього ж Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя донецької області від 24 липня 2009 року, яке набрало чинності 23 жовтня 2018 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, починаючи з 06 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

В сенсі наведених норм та викладених обставин, зважаючи на наявність судового рішення, що набрало законної сили, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, в тому числі на утримання якої той самий стягувач просить стягнути аліменти з того самого боржника, враховуючи також, що дана вимога не є самостійною і поєднана із вимогою про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6, яку у даному випадку не може бути виокремлено судом, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу у повному обсязі.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 163, 165, 186 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Розяснити стягувачеві право на звернення до суду із вказаною вимогою в спрощеному провадженні, шляхом предявлення позову

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала складена 23 жовтня 2018 року.

Суддя _______________________________