Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/3386/18
Провадження № 2/644/1627/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді Глібко О.В., при секретарі - Шпиця Л.В., за участю позивачки- Булахової С.Г., представника позивачки- Іванісова Є.М., представника відповідача- ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання спадкоємцем за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом, та просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Харкові, однією сім'єю з лютого 2010 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року, визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3.

В обґрунтування позову посилалася на те, що є рідною племінницею ОСОБА_4, донькою його рідної сестри ОСОБА_5 ( в дівочості ОСОБА_4) ОСОБА_6. 27.01.1997 року центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради видано свідоцтво про право спільної (сумісної) власності на квартиру АДРЕСА_1 (на цей час - АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, реєстраційний номер НОМЕР_2. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла дружина ОСОБА_4 та рідна баба ОСОБА_3-ОСОБА_7. 06 вересня 2005 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склав заповіт на ім'я свого не рідного онука ( рідного онука померлої дружини ОСОБА_8.)- ОСОБА_3, яким зробив розпорядження щодо належного йому майна, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.12.2006 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-5457, ОСОБА_4 отримав у спадщину після смерті дружини ОСОБА_7 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 у к Харкові. В 2009 році на тяжку хворобу нирок захворіла прийомна дочка ОСОБА_4 та мати ОСОБА_3 - ОСОБА_9, від якої померла в 2012 році, у зв'язку з чим з 2009 здійснювати догляд за іншими особами - вітчимом ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 була не в змозі, оскільки сама внаслідок хвороби потребувала допомоги. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_4, на час смерті ОСОБА_4 на праві власності належала ? частина квартири АДРЕСА_3. ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_3 Місцем постійного проживання та реєстрації померлого ОСОБА_3 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року була квартира АДРЕСА_4. ОСОБА_4 протягом останніх 10 років життя потребував постійного догляду та сторонньої допомоги за причини похилого віку, а згодом у зв'язку з онкологічною хворобою підшлункової залози. ОСОБА_3 за життя страждав на алкоголізм, вів асоціальний спосіб життя, не працював, внаслідок чого він не здійснював догляд а ні за собою, а ні за дідом ОСОБА_4 У зв'язку з тим, що як ОСОБА_4, так і ОСОБА_3 постійно потребували сторонньої допомоги внаслідок віку і хвороби, та оскільки вона є єдиною живою родичкою та близькою людиною, остання була змушена кожного дня приходити до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а згодом і переїхала до них з метою здійснення догляду за обома. З початку лютого 2010 року вона постійно виконувала всі обов'язки члена родини, що здійснює догляд: купляла та готувала їжу, вбирала квартиру, прасувала, сплачувала комунальні послуги, купляла ліки, надавала медичну допомогу, викликала швидку, неодноразово направляла на медичне лікування ОСОБА_3, останній раз в період загострення хвороби (алкоголізм) у березні 2016 року, де він і помер від цирозу печінки в віці 41 рік ( лікарське свідоцтво про смерть від 21.03.2016 року). Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину за заповітом, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем, в той час як вона на момент смерті ОСОБА_3 проживала з ним однією сім'єю, однак була зареєстрована в іншому місті. Після смерті як ОСОБА_4, так і ОСОБА_3 здійснювала поховання та усі необхідні ритуальні послуги за власний рахунок. 11.04.2016 року четвертою Харківською державною нотаріальною конторою їй було відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_4, як рідній племінниці за законом, оскільки останнім за життя було складено заповіт на користь ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований на момент смерті спадкодавця разом з ним, а тому, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 не звернувся до нотаріальної контори з заявою, він фактично прийняв спадщину. Зазначає, що фактично прийняла спадщину, адже на момент смерті ОСОБА_3 фактично проживала разом з ним однією сім'єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені вище, просивши про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3, не надано доказів того, що вони були пов'язані спільним побутом, мали будь-які взаємні права та обов'язки. Надані позивачкою квитанції про сплату за комунальні послуги не можуть бути належними доказами, оскільки рахунки проводились позивачкою вже після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а період сплати в зазначених квитанціях з квітня 2016 року по квітень 2018 року. Зазначила, що доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.06.2018 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та докази на їх підтвердження; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року народився ОСОБА_4, батьками якого записані ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (а.с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_9 року народилася ОСОБА_11, батьками якої записані ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (а.с. 46). Отже, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними братом та сестрою.

2 листопада 1946 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в зв'язку з чим змінено прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_5. (а.с. 15)

ІНФОРМАЦІЯ_10 року народилася ОСОБА_12, батьками якої записані ОСОБА_5 та ОСОБА_13, (а.с. 44)

7 жовтня 1968 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в зв'язку з чим змінено прізвище ОСОБА_14 на ОСОБА_14. (а.с. 45)

17 грудня 1977 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в зв'язку з чим змінено прізвище ОСОБА_15 на ОСОБА_15, (а.с. 43)

Отже, позивачка є племінницею ОСОБА_4 , а саме дочкою його рідної сестри.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_11

27 січня 1997 року центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради видано свідоцтво про право спільної (сумісної) власності на квартиру АДРЕСА_1 (на цей час АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, реєстраційний № 1-91-19Х11

Право власності на спірну квартиру набуто сторонами на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і, таким чином, кожному на підставі ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону належать рівні частки від приватизованої квартири.

Таким чином частка кожного з учасників спільної сумісної власності на квартиру складає по 1/3 частині квартири.

20.11.2015 року згідно рішення № 12/151 сесії Харківської міської ради 7 скликання назву АДРЕСА_4 змінено на проспект Олександрівський.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.12.2006 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-5457, ОСОБА_4 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_17 1/6 частину квартири АДРЕСА_5.(а.с. 35)

Отже на час смерті ОСОБА_4 на праві власності належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_6.

6 вересня 2005 року ОСОБА_18, на випадок своєї смерті, склав заповіт на ім'я ОСОБА_3 щодо належного йому майна. ( а.с. 33)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11)

Місцем постійного проживання померлого ОСОБА_3, є квартира АДРЕСА_6, що є місцем відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 (раніше АДРЕСА_6

В судовому засіданні досліджувалось рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.04.2018 року, ухвала від 14.04.2017 року, якими позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради, третя особа Четверта Харківська нотаріальна контора задоволені частково, визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_4 ( колишній АДРЕСА_4) в порядку спадкування за законом. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03.07.2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 року та ухвала від 14.04.2017 року скасовані, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом було відмовлено. ( а.с. 114-116, 117, 118-121)

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, з початку лютого 2010 року вона постійно виконувала всі обов'язки члена родини, що здійснювала догляд: купляла та готувала їжу, вбирала квартиру, прасувала, сплачувала комунальні послуги, купляла ліки, надавала медичну допомогу, викликала швидку, неодноразово направляла на медичне лікування ОСОБА_3, після смерті як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3 вона здійснювала поховання та усі необхідні ритуальні послуги за власний рахунок. У встановлений законом строк вона звернулася до четвертої Харківської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після смерті свого рідного дядьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 11.08.2016 року їй було відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті ОСОБА_4, як рідній племінниці за законом, оскільки останнім за життя було складено заповіт на користь ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований на момент смерті спадкодавця разом з ним, а тому не зважаючи на те, що ОСОБА_3 не звернувся до нотаріальної контори з заявою, фактично прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що для встановлення факту проживання однією сім'єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов'язків.

Як вбачається з копії паспорту та не спростовується позивачкою з 22.08.1979 року вона постійно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7, знаходиться в зареєстрованому шлюбі з чоловіком ОСОБА_15, який є особою з інвалідністю по зору та який потребує стороннього догляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначала, що надавала медичну допомогу ОСОБА_3, неодноразово направляла на медичне лікування, купляла ліки, однак доказів цього під час судового розгляду не надала, крім того, зазначала, що виконувала всі обов'язки члена родини, купляла та готувала їжу, вбирала квартиру, провідувала його в лікарні, оскільки родичів в нього не було, тобто таким чином здійснювала періодичну допомогу по господарству ОСОБА_3

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Виходячи з аналізу зазначеної норми права, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1)проживання однією сім'єю; 2)на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тобто підставами для задоволення позову є сукупність юридичних фактів, які необхідно встановити у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг ( спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами; 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження-прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог позивачка надала квитанції про сплату за комунальні послуги, згідно яких видно, що розрахунки проводилися вже після смерті спадкодавця ОСОБА_3, договір-замовлення на ритуальні послуги, рахунок-замовлення на предмети похоронного призначення та договір -замовлення на організацію та проведення поховання. Будь-яких доказів на підтвердження проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менше п'яти років, що є визначальним у вирішення питання про спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України, позивачка не надала.

В судовому засіданні з боку позивача були допитані свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20, з пояснень свідка ОСОБА_19 встановлено, що позивачка її приятелька, вона знайомі давно. Померлий ОСОБА_4 це дядько позивачки, взаємовідносини в них були добрі. В 2010 році захворів ОСОБА_4 і позивачка переїхала до нього щоб здійснювати догляд, готувати, вбирати квартиру, надавати медичну допомогу. Разом з ОСОБА_4 мешкав його нерідний онук ОСОБА_3 , якому було приблизно 40 років, він був працездатним, але ніде не працював, зловживав спиртними напоями. Періодично ОСОБА_3 проходив лікування в наркологічному центрі, після лікування жив нормальним життям, спілкувався з друзями, читав книги, навіть хотів зайнятися бізнесом. В січні 2016 року помер ОСОБА_4, а через пів року в лікарні помер ОСОБА_3 від цирозу печінки, ОСОБА_2 здійснила їх поховання за власний рахунок, так як родичів у них не було.

З пояснень свідка ОСОБА_20 встановлено, що позивачку ОСОБА_2 він знає, так як в квартирі АДРЕСА_8 проживав ОСОБА_4, а остання здійснювала догляд за своїм дядею ОСОБА_4, який був онкохворим. Він бачив, як ОСОБА_2 ходила за покупками, готувала їжу, мила підлогу, відправляла ОСОБА_4 до лікарні. Разом з ОСОБА_4 в квартирі проживав його нерідний онук ОСОБА_3, який зловживав спиртними напоями, ніде не працював, коли припиняв пити, знаходив роботу, однак це було ненадовго. Коли помер ОСОБА_4 позивачка та ОСОБА_3 займалися його похованням, а ОСОБА_3 хоронила ОСОБА_2, так як у нього родичів не було. Чи ночувала в квартирі ОСОБА_4 ОСОБА_2 він не бачив, а те, що допомагала їм, вивішувала білизну, гуляла на вулиці - бачив.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачкою та її представником не надані докази того, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року і ОСОБА_2, починаючи з лютого 2010 року, спільно проживали, були пов'язанні спільним побутом, брали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, інших обставин, які засвідчували б реальність постійного проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З пояснень позивачки та свідків встановлено, що ОСОБА_2 надавала медичну допомогу та допомогу по господарству, спочатку померлому ОСОБА_4, а потім ї ОСОБА_3, який не мав близьких родичів, не був інвалідом, був працездатним, але не працював, бо зловживав спиртними напоями. Крім того, позивачка стверджувала, що ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, в зв'язку з чим потребував сторонньої допомоги. При цьому остання не надала суду жодної довідки із наркодиспансера, чи виписки із історії хвороби, які б підтверджували перебування ОСОБА_3 на обліку чи диспансерному обліку. Так само, як і не надала жодного підтвердження тим обставинам, що вона лікувала ОСОБА_3 Більш того, допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що ОСОБА_3, дійсно випивав, але коли не пив, то працював, читав книги, навіть бажав зайнятися бізнесом, що також спростовує посилання на те, що останній потребував сторонньої допомоги. Проте надані докази не свідчать про те, що позивачка та ОСОБА_3 постійно проживали не менше п'яти років.

Більш того, суд не може залишити поза увагою наявність у позивачки чоловіка інваліда по зору, який потребує догляду та до якого зі слів позивачки, остання ходила, щоб приготувати їжу, та при цьому постійно проживала із ОСОБА_3, який нібито потребував догляду. Також не надані докази того, що спадкодавець за життя протягом тривалого часу перебував у безпорадному стані ( тяжку хворобу або каліцтво).

За таких обставин, враховуючи подані сторонами докази у їх сукупності, надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім'єю з лютого 2010 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року необхідно відмовити.

Із вище вказаних підстав також суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивачки про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 1259, 1264 ЦК України, ст.ст. 76, 81, 264-268, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9, ІПН НОМЕР_1) до Харківської міської ради ( місцезнаходження: 61003, м. Харків, пл. Конституції, б. 7, ) про встановлення факту постійного проживання, визнання спадкоємцем за законом- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 29.10.2018 року

Суддя: О. В. Глібко