Справа № 219/6220/18
Провадження № 2/219/2153/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2018 року Артемівський міскрайонний суд Донецкой області у складі: головуючого судді Харченко О.П.,
при секретарі: Єлісеєвій С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, -
14.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщення. В обґрунтування позову вказав, що він є власником одноповерхового житлового будинку в АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним, що був отриманий ним в спадок. За вказаною адресою 16 грудня 2000 року був зареєстрований син позивача - ОСОБА_2, який фактично за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 29.08.1989 року. Фактично він проживав в орендованій квартирі в м. Краматорськ та працював викладачем у місцевому вищому навчальному закладі. В 2014 році в квартиру, що орендував мій син потрапив снаряд, завдавши значної шкоди його майну, тому він виїхав з території Донецької області в невідомому напрямку. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача в його домоволодінні створює перепони до реалізації ним права на отримання субсидій на оплату житлово-комунальних послуг та повноцінної реалізації всіх компонентів права власності. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
Позивач у судове засідання не з'явилися, надав заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Як встановлено в судовому засіданні, позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 жовтня 1990 року, посвідченого державним нотаріусом Першої артемівської державної нотаріальної контори Букрєй Г.П. (зареєстровано в реєстрі за № 5522) та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації 31.01.1991 року, належить жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянка, на якій розташований будинок, розміром 559,0 кв.м (а. с. 7).
З копії домової книги та довідки про склад сім'ї від 07.12.2017 року, виданої головою комітету мікрорайон «Центральний» м. Бахмут, вбачається, що ОСОБА_4 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 13-15, 27).
За даними довідки голови квартального комітету № 7 від 07.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: власник ОСОБА_1 та його син - відповідач ОСОБА_2 (а.с. 11). Відомості про реєстрацію відповідача за вищевказаною адресою також підтверджується витягом з домової книги та довідкою Часовоярської міської ради від 23.08.2018 № 02-57/958, яка надійшла на запит суду 05.09.2018 року (а.с.34).
Відповідно до акту, складеного головою квартального комітету № 7 від 07.05.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований з 29.08.1997 року, але з 2014 року за вказаною адресою фактично не проживає, виїхав за межі України (а.с. 10).
Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.
Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в частині першій ст. 221 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту.
Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.
Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 4, 9, 81, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлений строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.П.Харченко