Справа № 661/3976/18
Провадження № 2/661/1224/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.

за участю секретаря судового засідання Куц О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою, посилаючись на те, що в період шлюбу сторони придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, міста Нова Каховка, Херсонської області, загальною площею 58,60 кв.м., жилою площею 36,4 кв.м.. Вказує, що незважаючи на те, що спірна квартира придбана у період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, відповідач не визнає право позивача на 1/2 частку спірної квартири та наполягає на поділі квартири відповідно до всіх зареєстрованих в ній членів сімї, у звязку із чим просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1, міста Нова Каховка, Херсонської області, жилою площею 36,4 кв.м., загальною площею 58,60 кв.м..

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Так, 06 жовтня 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що міським відділом запису актів громадянського стану м. Таврійськ Новокаховської міської ради Херсонської області у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 69.

В період шлюбу, 27.06.2000 року ОСОБА_2 придбана трикімнатна квартира, загальною площею 56,0 кв.м., у тому числі, жилої 36,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу серії АВМ № 282953, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1988.

На підставі вищезазначеного договору, Каховським державним бюро інвентаризації зареєстровано право приватної власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 за номером запису 2324/13 від 03 липня 2000 року.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (чинній на момент виникнення право власності на спірну квартиру) визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу (ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України).

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про власність», майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 29 від 22 грудня 1995 року, розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України; майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність").

В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу, тобто є обєктом їх спільної сумісної власності, та виходячи з принципу рівності часток дружини та чоловіка, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1, міста Нова Каховка, Херсонської області, жилою площею 36,4 кв.м., загальною площею 56,0 кв.м. (відповідно до правовстановлюючого документа).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача (ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що ані позивачем, ані його представником до суду не подано документально підтверджених доказів розміру витрат на правничу допомогу (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом), вимога про стягнення з відповідача на користь позивача цих витрат задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_1, міста Нова Каховка, Херсонської області, жилою площею 36,4 кв.м., загальною площею 56,0 кв.м..

Зобовязати Управління Державної Казначейської Служби України в м. Нова Каховка Херсонській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 761 гривня 70 копійок згідно квитанції № 42 від 10.09.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 761,70 грн..

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Д. В. Червоненко