Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/44/18
Провадження № 2/191/12/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.10.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю.В.
при секретарі Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10 листопада 2014 року він та відповідач ОСОБА_2 уклали договір позики коштів, згідно з яким він передав, а відповідачка прийняла обумовлену договором суму - 3000 доларів США, яку зобовязалася повернути йому до 10 січня 2015 року.
Для підтвердження отримання від нього грошей, ОСОБА_3 написала розписку власноруч, яка знаходиться у нього,і є доказом отримання нею грошей.
У зазначений термін відповідачка боргу не повернула. Спочатку обіцяла з дня на день, потім почала його уникати, а, останні декілька місяців, взагалі не відповідає на його телефонні дзвінки. Такі дії ОСОБА_2 свідчать про її небажання повернути позику.
До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам.
Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.
Позивач надав суду розписку від 17 листопада 2014 року згідно якої ОСОБА_3 отримала в борг від ОСОБА_1 гроші в сумі 3000 доларів США, які зобовязалась повернути 10 січня 2015 року. Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України філія Дніпропетровське регіональне відділення від 27 грудня 2017 року офіційний курс американського долара по відношенню до гривні за Національним банком України на 27 грудня 2017 року становить 2794,4567 за 10 доларів США.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення.
Згідно ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання, у цьому разі відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленими.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Вимоги позивача задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, РНКОПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 914 (девятсот чотирнадцять) грн. 00 коп., 10 (десять) грн.. 00 коп. послуги банку у звязку зі сплатою судового збору та 100 (сто) грн.. 00 коп. сплата послуг за надання довідку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_4