Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2080/18
Провадження № 2/553/1184/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.10.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Камуз Я.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засідання в м. Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення зобов'язань,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення зобов'язань, в якому просила визнати припиненими грошові зобов'язання позивача ОСОБА_1 перед відповідачем ОСОБА_2 по поверненню грошового боргу в сумі 200000 грн. та в сумі: еквівалентній 8500 дол. США згідно розписки від 29.01.2017 року, у зв'язку з укладанням удаваної угоди дарування нерухомого майна.

В ході підготовчого провадження відповідачем ОСОБА_2 надано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказувалось про визнання позовних вимог.

При цьому, позивачкою в ході підготовчого провадження надано відповідь на відзив.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 - за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій вказував про визнання позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що 29.01.2017 року з метою виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед позикодавцем - ОСОБА_2, із повернення грошових коштів, що виникли раніше, остання уклала договір позики з відповідачем на суму 200000 грн. та суму еквівалентну 8500 дол. США, яку остання зобов'язувалась була повернути, оформивши позику у формі простого договору - розписки.

Так, у лютому 2017 року, як вказувалось позивачкою, змінились обставини у її житті, в зв'язку з чим остання зрозуміла, що взяті на себе зобов'язання остання не в змозі виконати.

Згідно ст. 600 ЦК України визначено, що зобов'язання боржника перед кредитором припиняються внаслідок передання відступного, майна в рахунок боргу.

У відповідності до ст. 600 ЦК України позивачкою було запропоновано відповідачу припинити зобов'язання позики, та було запропоновано те, що вона надасть відступне в рахунок погашення взятого нею боргу передасть у власність відповідача нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, сторонами було досягнуто домовленості про те, що нерухоме майно позивачка зобов'язувалась передати у власність протягом тижня з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно, яке вона набула за договором купівлі-продажу майнових прав, при цьому, грошовий борг повинен був бути повністю погашеним.

Позивакою в позові вказувалось про те, що з метою уникнення юридичних наслідків щодо виникнення права спільної сумісної власності на майно у відповідача із іншими особами, зайвих проволок та грошових витрат по оформленню фактичної угоди, що здійснювалась, а саме договору припинення зобов'язання позики шляхом передання відступного, сторонами було досягнуто згоди про те, що позивачка перелає нерухоме майно у власність через оформлення нотаріально посвідченого договору дарування, при цьому, вона отримує назад надану нею розписку в отриманні грошових коштів.

Сторонами було оформлено свої домовленості розпискою від 22.02.2017 року.

Так, 07.03.2017 року, позивачка в рахунок погашення боргових зобов'язань передала у власність відповідачеві квартиру шляхом дарування нерухомого майна за нотаріально посвідченим договором від 07.03.2017 року.

В обґрунтування позову позивачкою вказувалось про те, що даний правочин вона вважає удаваним і таким, що вчинений для приховання іншої угоди, а саме приховання угоди про припинення зобов'язань позики і передання відступного, що відповідає правовідносинам, які склалися між нею та відповідачем.

У відповідності до ст. 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який насправді вони вчинили.

Судом встановлено, що правочин вчинений з метою приховання іншого правочину, відносини регулюються нормами права щодо правочину який сторони насправді вчинили.

Поряд з цим судом встановлено, що підставою для звернення до суду позивачем з позовом стало те, що відповідач не передав їй назад надану нею розписку про отримання грошових коштів, внаслідок чого остання вказувала про формальну наявність у неї боргу перед відповідачем.

Судом встановлено, що відповідачем не заперечувались та визнавались наведені вище позивачем обставини.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 235,600 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13,141 206, 264-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення зобов'язань - задовольнити.

Визнати припиненими грошові зобов'язання ОСОБА_1 (НОМЕР_1, виданий 27.09.2017 року, податковий номер № НОМЕР_2), перед відповідачем ОСОБА_2 по поверненню грошового боргу в сумі 200000 грн. та в сумі еквівалентній 8500 дол. США, згідно розписки від 29.01.2017 року, у зв'язку з укладенням удаваної угоди дарування нерухомого майна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко