Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1203/18
Провадження № 2-о/553/60/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.10.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Камуз Я.М.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду в м. Полтава проведеному у режимі відеоконференції цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованих осіб: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року заявник ОСОБА_1, за участі заінтересованих осіб: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України з 24.08.1991 року і по даний час, посилаючись на те, що останній не отримував паспорт громадянина України.

Заявник та його представник - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали та наполягали на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи Управління ДМС України в Полтавській області в судовому засіданні при вирішенні даної заяви, покладалась на розсуд суду.

В судове засідання представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення за наступних обставин.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, згідно Акту про народження № 97 від 05.02.1987 року, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Світловодську Кіровоградської області, , до засудження без реєстрації заявник проживав в АДРЕСА_1.

Поряд з цим, судом встановлено, що батько заявника відповідно до Акту про народження - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати заявника - ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4. Відповідно до довідки Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області № 31/324 від 04.02.2016 року, мати заявника ОСОБА_4 в період з 15.01.1991 року по 18.02.2003 року була зареєстрована у АДРЕСА_2 та заявник проживав разом з матір'ю за вказаною адресою.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до форми А-36 до Світловодську по АДРЕСА_2 мати заявника прибула 01.12.1982 року з м. Одеси.

Судом встановлено, що в період з 10.07.1994 року по 05.06.2000 року заявник перебував у навчальному закладі Світловодська загальноосвітня санаторна школа - інтернат І-ІІ ступенів №2.

Згідно рішення Світловодського міського суду Кіровоградської області від 14.10.2002 року батьків заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав відносно заявника ОСОБА_1.

В судовому засіданні заявник вказував про те, що з часу народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, він постійно проживав на території Української Радянської Соціалістичної Республіки , а потім з 24.08.1991 року на території України, межі території України не залишав, громадянство інших держав не отримував. Строкову службу на території України та інших держав не проходив та паспорт громадянина України не отримував.

Судом встановлено, що 18.09.2017 року заявник отримав свідоцтво про народження, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області серії НОМЕР_1.

Так, 05.04.2012 року заявник ОСОБА_1 05.04.2012 року був засуджений Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі і на даний час відбуває покарання в Держаній установі «Полтавська виправна колонія № 64 міністерства юстиції України.

Заявник ОСОБА_1 . не має паспорта громадянина України, а тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України.

Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується встановленими і дослідженими належними та допустимими у справі доказами.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Світловодську, Кіровоградської області, на території України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 293-294, 315, 317,19, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, за участі заінтересованих осіб: Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 на території України з 24.08.1991 року і по даний час.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко