26.09.2018 Справа № 756/4520/17
Ун. №756/4520/17-ц
Пр. №2/756/901/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Мушкетик І.В.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову вказувала, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її матір ОСОБА_3 залишила заповіт за яким заповіла усе належне їй майно ОСОБА_2

До складу спадщини входить ? частина домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з 2-х житлових будинків літери «А» загальною площею 119,6 кв.м. та літери «Б» загальною площею 185 кв.м з відповідною частиною господарських будівель і споруд, яка належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.1970 року. Крім того, спадковим майном є грошові вклади на особових рахунках на ім'я померлої в Подільській філії ощадбанку.

При цьому, постановою Державного нотаріуса від 19.07.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю факту належності спадкодавцеві ? частини будинковолодіння з відповідною частиною господарських будівель і споруд АДРЕСА_1. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є розбіжність у написанні імені спадкодавця у свідоцтві про смерть - «ОСОБА_3», а в свідоцтві про народження позивача ім'я матері зазначено як - «ОСОБА_6». У договорі купівлі-продажу від 03.11.1970 року зазначено ім'я покупця як «ОСОБА_6», що унеможливлює встановлення факту належності спадкового майна ОСОБА_3.

З огляду на зазначене позивач просила встановити факт належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу ? частина домоволодіння АДРЕСА_1 від 03.11.1970 року, посвідченого державним нотаріусом 4-ї Київської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-3176. Крім іншого, просила визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, а також право власності на грошові вклади спадкодавця.

Чинний ЦПК України виключає можливість розгляду заяви про встановлення факту в порядку окремого провадження за наявності спору про право, який має вирішуватися виключно у позовному провадженні.

До початку розгляду справи по суті, з ініціативи представника позивача, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.09.2018 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду в частині вимог про визнання права власності.

За таких обставин, представник позивача наполягав лише на вимогах позову щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю ОСОБА_3.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду пояснення у справі із проханням слухати справу за відсутності представника відповідача та прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Зруб Ніжинського району Чернігівської області за життя була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с. 10) та витягом з домової книги (а.с. 43, 44).

Також, за адресою вказаного будинку, згідно витягу з домової книги, була зареєстрована позивач ОСОБА_4 з відміткою «Дочка» (а.с. 44), вказана обставина підтверджується Довідкою комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 10.03.2016 року (а.с. 65).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 НОМЕР_1 від 04.10.2015 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 83 років.

За договором купівлі продажу від 03.11.1970 року посвідченого нотаріусом 4-ї Київської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-3176, ОСОБА_6 купила ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідними надвірними будівлями.

У відповідності до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації ПБ-2016 №671 від 05.05.2016 року ? частина домоволодіння АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 01.06.1963 року НОМЕР_2, матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, мовою оригіналу, зазначено: «ОСОБА_6» (а.с. 8).

Із свідоцтва про одруження від 11.06.1982 року вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_2».

У відповідності до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 01.06.2016 року в ономастичній традиції слов'янських мов особові імена часто мають по кілька офіційних варіантів. Розбіжності між українськими записами виникли внаслідок документальної фіксації варіантів особового імені ОСОБА_3/ ОСОБА_6/ і зумовлені поліваріантністю особових імен спільного етимологічного походження. З урахуванням зазначеного особові імена ОСОБА_6 (рос. ОСОБА_6) (договір купівлі-продажу, запис ОСОБА_6) та ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3) у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними.

За таких обставин в судовому засіданні встановлено розбіжності в орфографічній фіксації в деяких документах імені однієї і тієї ж особи.

При цьому, у суду не має підстав ставити під сумнів пояснення позивача і таких доказів суду не надано.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.6 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюється факт належності правовстановлюючого документа особі, крім іншого, ім'я якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям цієї особи, зазначеному в свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими доказами безпосереднє відношення та належність ОСОБА_3 договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 03.11.1970 року, посвідченого державним нотаріусом 4-ї Київської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-3176, оформленого на покупця ОСОБА_6.

Встановлення факту належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 03.11.1970 року необхідно ОСОБА_2 для оформлення права власності на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 315 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до Київської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документ, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 від 03.11.1970 року, посвідченого державним нотаріусом 4-ї Київської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-3176, оформленого на покупця ОСОБА_6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В.Шевчук