ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-9364/10Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/4817/82/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Парандюк Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 2-9364/10 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2018 року, постановлену суддею Позняком В.М., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-9364/2010 від 21 листопада 2011 року у справі про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошових коштів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, від ОСОБА_1 поступила апеляційна скарга в якій він посилається на порушення судом норм процесуального права та не з'ясуванням усіх обставин справи, просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про видачу дубліката виконавчого листа .

Також, в апеляційній скарзі заявник зазначає, що 27 вересня 2017 року державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, проте ним не було отримано виконавчого листа, матеріали виконавчого провадження, також не містять доказів про його отримання стягувачем.

Вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи, а також не взяв до уваги, що строк встановлений для пред'явлення виконавчого листа до виконання не закінчився.

В судове засідання учасники судового процесу не з'явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1002090,60 грн., отриманих ним за договором позики, та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, що складає 53396,90 гривень, й 1820 1950 грн. в повернення сплачених судових витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2011 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у вказаній цивільній справі задоволено та видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено втрату виконавчого листа, а тому відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

З такими висновками суду погодитися неможна, оскільки він зроблений без з'ясування всіх обставин справи.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. За наявності даних про втрату виконавчого листа, суд має право поновити стягнення, видавши виконавчий лист.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права .

Статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд. Тривале невиконання рішень, постановлених національними судами, є системною проблемою України, яка констатована у декількох рішеннях Європейського суду з прав людини .

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід'ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред'явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлює строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.

Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред'явлення його до примусового виконання.

Суд першої інстанції посилаючись на відсутність доказів втрати виконавчого листа не з'ясовував де знаходиться оригінал виконавчого листа, якщо вважав, що він не втрачений, а також не дослідив належним чином обставин справи, які мали значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається що, дублікат виконавчого листа заявником було отримано 24 травня 2012 року та пред'явлений ним до виконання у встановлений законом строк, проте відповідно до постанови від 27 вересня 2017 року, повернутий стягувачеві.

В судовому засіданні апеляційного суду 16 жовтня 2018 року ОСОБА_1 зазначив, що постанову про повернення виконавчого документа та виконавчий лист від виконавчої служби він не отримував та в матеріалах виконавчого провадження його також немає.

У постанові державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 27 вересня 2017 року зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлено для виконання в строк до 27 вересня 2020 , що свідчить про те, що заявник має право на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання про стягнення боргу з боржника .

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження , реальне виконання рішення суду , що набрало законної сили є обов'язковою складовою реалізацією особою права на справедливий суд , передбаченого п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року , ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 545/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у "пілотному" рішенні "Іванов Ю.М. проти України" від 15 жовтня 2009 року ,колегія суддів вважає, що відсутність у заявника виконавчого листа позбавляє його можливості повторно звернутися з виконавчим листом для виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2018 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-9364/2010, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2010 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1 002 090,60 грн., отриманих ним за договором позики, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, що складає 53 396, 90 грн. та 1820 грн. в повернення сплачених судових витрат.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови - 23 жовтня 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Парандюк Т.С.