Справа номер 484/2201/17
Провадження номер 22-ц/812/125/18 Головуючий суду першої інстанції - Закревський В.І.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі:

прокурора - Цвікілевич Н.В.,

представника позивача - Євенка В.В.,

представника відповідачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Закревського В.І. о 10 годині 13 хвилин в приміщенні суду в м.Первомайську Миколаївської області, за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд) до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2017 року прокурор звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовував наступним.

28 квітня 2011 року між Фондом та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір №40 про надання кредиту для будівництва житлового будинку у сільській місцевості, за умовами якого Фонд передав позичальникам кредитні кошти у сумі 81 000 грн. строком на 15 років з платою за користування кредитом 3% річних.

Відповідачі зобов'язалися протягом 2011 року у чотири етапи здійснити будівельні роботи.

Однак, цього не здійснили та допустили прострочення платежів по кредиту. У зв'язку з цим з них рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2015 року стягнуто заборгованість за договором про надання кредиту станом на 01 листопада 2014 року у сумі 20 619,55 грн.

Протягом двох років вказане рішення не виконувалося, будівельні роботи не закінчилися, а відповідачі свої зобов'язання за договором не виконували.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор просив розірвати договір №40 про надання кредиту від 28.04.2011 р. та стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь Фонду заборгованість за договором станом на 31 березня 2017 року у сумі 103 049,06 грн., яка складається з залишку по кредиту у сумі 68 500 грн., заборгованості по відсотках у сумі 5865,27 грн., інфляційних втрат у сумі 15 005,78 грн., заборгованості з пені у сумі 11 457,22 грн., 3% річних у зв'язку з простроченням зобов'язання у сумі 2 220,79 грн.

Протягом розгляду справи позовні вимоги прокурор не змінював.

Позивач підтримував позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі заперечували у задоволенні вимог, посилаючись на пропуск позовної давності та неправильний розрахунок Фонду щодо наявної заборгованості.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги щодо ОСОБА_6 не доведені, конкретизації щодо вимог стосовно кожного відповідача немає, а тому стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_5 також безпідставне.

Не погодившись з вказаним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» від 03.08.1998 р. №1211 кошти фондів підтримки індивідуального житлового будівництва на селі формуються серед іншого за рахунок коштів державного бюджету, виділених для надання пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам.

Відповідно до ст.50 Бюджетного кодексу України у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади).

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Згідно з ст.ст.258, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У разі стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік.

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2011 року між Фондом та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір №40 про надання кредиту для будівництва житлового будинку у сільській місцевості, за умовами якого Фонд надає позичальникам кредит для будівництва житлового будинку, розташованого за адресою вул.Вишнева, 19 с.Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області, у розмірі 100 000 грн. на 15 років з виплатою 3% річних. Фонд має право на дострокове розірвання дії кредитного договору при порушенні позичальниками його умов та на стягнення у разі порушення строків повернення кредиту пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої в строк суми за кожен день прострочення платежу. Встановлення факту порушення умов договору здійснюється шляхом складання двостороннього акту за участі представника комісії місцевого органу влади або самоврядування і/або відповідними спеціалістами чи службами (а.с.20-21).

Згідно з графіком повернення кредиту, який є невід'ємною частиною договору, позичальники повинні щомісячно повертати кредит у сумі 500 грн. та нараховані відсотки, починаючи з 29 жовтня 2012 р. до 29 березня 2026 р. (а.с.22-23).

Платіжні доручення №182 від 29.04.2011 р. та №256 від 31.05.2011 р. свідчать, що фактично позичальникам з обласного бюджету було видано 81 000 грн. кредитних коштів (а.с.121, 122).

Відповідачі належним чином умов договору щодо повернення кредиту не виконували. У зв'язку з чим рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 07 квітня 2015 року, з них разом з приватним підприємством «Аванта С» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 01.11.2014 р. в сумі 20 619, 55 грн., з яких 12 500 грн. заборгованість за кредитом та 8119,55 грн. заборгованість за відсотками.

Вказана заборгованість погашена тільки у 2017 році, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 21.06.2017 р. та розрахунок позивача (а.с.57, 103).

Незважаючи на наявність рішення суду про стягнення заборгованості та неодноразові вимоги Фонду про необхідність сплати щомісячних платежів, відповідачі своїх обов'язків щодо сплати платежів за кредитом не виконували, про що свідчить розрахунок заборгованості.

За період з 01.11.2014 р. до 31.03.2017 р. (881 день) прострочення по сплаті кредиту склало 14 500 грн.; відсотки 1048,39 грн. (14 500 грн. х 3%/365 х 881 день); пеня з 06.07.2016 р. (звернення до суду 06.07.2017 р.) до 31.03.2017 р. - 3351,69 грн. (формула: пеня = сума боргу (кредит 14 500 грн. + відсотки 1048,39 грн.) х 2 х ставка пені (%) / 100% / 365 днів х кількість днів); інфляційні збитки - 14 303,52 грн. за період з 01.11.2014 р. до 31.03.2017 р. (збитки від інфляції = сума боргу (кредит 14 500 грн. + відсотки 1048,39 грн. + пеня 3351,69 грн.) х індекс інфляції / 100% - сума боргу); 3% річних за прострочення зобов'язання - 1368,57 грн. (відсотки = сума боргу (18 900,08 грн) х процентную ставку / 100% / 365 днів х кількість днів).

Несплачений кредит за період з 01 квітня 2017 року до закінчення строку дії договору становить 54 000 грн.

Отже загальна сума заборгованості відповідачів за кредитним договором станом на 31 березня 2017 року становить 88 572,17 грн.

Включення позивачем до розрахунку заборгованості сум стягнутих судовим рішенням від 24 лютого 2015 року є безпідставним, оскільки його позовні вимоги стосуються періоду з 01.11.2014 р. до 31.03.2017 р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги щодо ОСОБА_6 не доведені, конкретизації щодо вимог стосовно кожного відповідача немає, а тому стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_5 також безпідставне.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що відповідачі укладали кредитний договір, отримували кредитні кошти у сумі 81 000 грн., погашали частково заборгованість за кредитним договором, а тому не має підстав вважати, що заявлені до відповідача ОСОБА_6 вимоги необґрунтовані.

Наявними доказами доведено, що відповідачі тривалий час не виконували належним чином умов кредитного договору, що спричинило станом на 31 березня 2017 року виникнення заборгованості у сумі 88 572,17 грн., що на думку колегії суддів є істотним порушенням договору.

Отже, є підстави для часткового задоволення позову про розірвання кредитного договору та стягнення вказаної заборгованості з відповідачів у солідарному порядку.

Під час розгляду справи в районному суді відповідачами на погашення боргу сплачено 07.08.2017 р. - 14 500 грн., 11.09.2017 р. - 5865,27 грн., 09.01.2018 р. - 5000 грн., 23.06.2018 р. - 3000 грн., що є поза межами періоду заборгованості, що не може бути враховано під час її обрахування (а.с.56, 76, 103, 131, 183). Однак вказані суми підлягають зарахуванню на погашення боргу під час виконання рішення.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо вирішення позовних вимог, то його рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Фонду на суму 88 572,17 грн.

Виходячи з того, що рішення суду скасоване, а позов задоволено частково, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь Прокуратури Миколаївської області за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір по 3720 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимогзаступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заборгованість за договором №40 про надання кредиту для будівництва житлового будинку у сільській місцевості від 28 квітня 2011 року станом на 31 березня 2017 року у сумі 88 572,17 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 68 500 грн., заборгованості за процентами у сумі 1048,39 грн., заборгованості з пені у сумі 3351,69 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1368,57 грн. та інфляційних втрат у сумі 14 303,52 грн.

Розірвати договір №40 про надання кредиту для будівництва житлового будинку у сільській місцевості від 28 квітня 2011 року, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та Спеціалізованою кредитно-фінансовою господарською організацією «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Прокуратури Миколаївської області судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції по 3720 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2018 року.