Номер провадження: 22-ц/785/2338/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» в особі Южного головного регіонального управління про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні грошовими коштами,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «ПриватБанк» в особі Южного головного регіонального управління про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні грошовими коштами посилаючись на те, що між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Южного головного регіонального управління укладено договір банківського обслуговування та підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (які знаходяться на сайті банку www.pb.uа). Підписавши дану заяву, він погодився з умовами та тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір.

На підставі вищевикладеного договору йому було відкрито карткові рахунки у ПАТ КБ «ПриватБанк» картка № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

В серпні 2016 року, йому стало відомо, що ПАТ КБ «Приват Банк» в односторонньому порядку припинив видачу коштів з його рахунку, а саме картки в системі Приват24 значаться як заблоковані. При цьому від відповідача не надходило на його адресу жодної мотивованої вимоги або мотивованого обґрунтування чи пояснення блокування грошових коштів на рахунках.

Позивач зв'язувався через кол-центр з операторами банку, в усній формі звертався до відділень відповідача з вимогою пояснити ситуацію та розблокувати картковий рахунок, але така вимога була проігнорована. Звернувшись до онлайн чату ПАТ КБ «Приват Банк» йому було повідомлено, що функціонування його рахунку було обмежено відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України.

06.10.2016 року позивач звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» з заявою про усунення перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці НОМЕР_1, яка відкрита у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах фактичного залишку коштів, шляхом негайного розблокування зазначеної картки. Але жодної відповіді а ні від ПАТ КБ «Приват Банк», а ні від ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Южного головного регіонального управління на його адресу не надходило.

Заочним рішенням Приморськогорайонного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено, зобов'язано ПАТ КБ „ПриватБанк" усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні банківськими рахунками № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 шляхом їх розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів, належних ОСОБА_2.

Стягнуто з ПАТ КБ „ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 травня 2017 року заяву представника відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду незаконним ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником банківських платіжних карток для виплат Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4.

В серпні 2016 року, позивачу стало відомо, що ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку припинив видачу коштів з його рахунку, а сама картки в системі Приват24 значаться як заблоковані.

Позивач звернувся до онлайн чату ПАТ КБ «ПриватБанк» та його було повідомлено про наступне «Функціонування Вашого рахунку було обмежено відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України. Банк заблокував Ваші рахунки за рішенням Державної служби. Щоб отримати офіційну відповідь від банку з описом причин установки обмежень рекомендую Вам направити в банк письмовий запит за адресою вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ, 49094, Україна, в тілі листа вкажіть, будь ласка Ваше ПІБ та номер карти, по якій виникли труднощі з використанням. Відповідь від банку про причини установки обмежень буде надано Вам за адресою реєстрації. Регламент відповіді стандартний - за запитом клієнтів фізичних осіб - до 30 днів.»

06.10.2016 року позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про усунення перешкоди в користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці НОМЕР_1, яка відкрита у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» з межах фактичного залишку коштів, шляхом негайного розблокування зазначеної картки. Але жодної відповіді а ні від ПАТ КБ «Приват Банк», а ні від ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Южного Головного Регіонального Управління на адресу позивача не надходило.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день входження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно з п. 1, 2, 6 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» Суб'єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов'язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) часників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб'єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб'єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб'єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п'ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Отже, дії відповідача щодо заблокування карткового рахунку позивача більш ніж на 7 днів є неправомірними та такими, що порушують права позивача.

Таким чином, слід зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» усунути пазивачу перешкоди в користуванні банківськими рахунками № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 шляхом їх розблокування та надання вільного доступу до грошових коштів.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення процесуальних прав відповідача, неврахування позиції відповідача під час вирішення спірних правовідносин, недоведеність вимог позивача щодо відмови у здійсненні операцій по рахунку позивача, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необгрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький