Дата документу 29.10.2018
Справа № 320/6470/18
Провадження № 2/320/3596/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Юрлагіної Т.В.,
при секретарі Бондаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позивачу на праві приватної власності належить квартира № 13 в буд. № 146/3 в м. Мелітополі Запорізької області. Відповідач по справі є сином позивача, зареєстрований за вказаною адресою, однак з 2002 року по 2012 рік він проживав в м. Києві, потім переїхав до Польщі. Повертатись на постійне місце проживання до України не планує. Реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Представник позивача у судове засідання не зявилась. Від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив.
Через неявку відповідача у судове засідання, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
На підставі договору дарування від 06.03.2002 року зареєстрований в реєстрі за № 993 позивач є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування квартири /а.с.5/.
Відповідно Довідки від 23.07.2018 року виданої старшої по будинку, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_3, однак з квітня 2002 року за вказаною адресою не проживає /а.с.6/.
Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки відповідач є членом сім'ї позивача, а саме сином, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача в квартирі судом не встановлено.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 279, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 13 в будинку № 146/3 розташованій по вул. Павла Ловецького в м. Мелітополі Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.В. Юрлагіна