ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1619/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Слаква О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до суб»єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення сплачених за товар коштів з урахування фінансових санкцій за наслідками невиконання зобов"язання по договору, суд -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до суб»єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення коштів за наслідками невиконання зобов"язання по договору. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та суб»єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_3 07 жовтня 2017 року укладений договір 07/10/16 купівлі - продажу - ДМВ щодо виготовлення меблів. На виконання умов вказаного договору ним в день його підписання, а саме 07 жовтня 2017 року було внесено грошові кошти за вказані послуги у вигляді передоплати, що складає 70% від загальної суми замовлення (70 000 грн. 00 коп.) - у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Відповідач взяв на себе зобов»язання виконати договір, а саме виготовити з власного матеріалу виріб - кухонні меблі та гардероб, доставити та встановити його за адресою місця проживання позивача: АДРЕСА_1, на протязі 30 - ти робочих днів. Проте, в обумовлений строк зобов»язання виконані не були, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги у редакції від 26 жовтня 2017 року (а.с.28-29) підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити: розірвати договір № 07/10/16 купівлі - продажу - ДМВ від 07 жовтня 2016 року, укладений між ним та суб»єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_3, стягнути з суб»єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3 на його користь 50 000 грн. 00 коп. - сплачених коштів по договору купівлі-продажу, 1 540 грн. 98 коп. - три відсотки річних від суми боргу, інфляційну складову боргу - 11 410 грн. 13 коп.
Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що між між ОСОБА_2 та суб»єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_3 07 жовтня 2017 року укладений договір 07/10/16 купівлі - продажу - ДМВ щодо виготовлення меблів (а.с.3-4, 7, 8, 9, 10, 11).
На виконання умов вказаного договору ОСОБА_2 в день його підписання, а саме 07 жовтня 2017 року було внесено грошові кошти за вказані послуги у вигляді передоплати, що складає 70% від загальної суми замовлення (70 000 грн. 00 коп.) - у розмірі 50 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.3-4, 7).
Відповідач взяв на себе зобов»язання виконати договір, а саме виготовити з власного матеріалу виріб - кухонні меблі та гардероб, доставити та встановити його за адресою місця проживання позивача: АДРЕСА_1, на протязі 30 - ти робочих днів, проте як в обумовлений строк, так в взагалі зобов»язання виконані не були.
Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов»язується на свій ризик виконати роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладати на викоговлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її замовникові (ч.2 ст. 837 ЦК України).
Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Згідно договору підряду вартість виконаних робіт та наданих послуг визначена у 70 000 грн. 00 коп. Позивачем (замовником) було внесено відповідачу (виконавцю) кошти за вказані послуги у вигляді передоплати у сумі 50 000 грн. 00 коп., строк виконання робіт визначений протягом 30 робочих днів (п.2, п.4, п.5 Договору).
Відтак сторони обумовили умови договору: ціну та строк виконання робіт.
Робота, відповідно до ст. 857 ЦК України, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, якості, визначеній у договорі, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.
У встановлений строк відповідач не виконав визначені договором роботи.
У зв»язку з недобросовісним ставленням відповідача до обумовлених договором зобов»язань, яке суд розцінює як підставу уникнення від відповідальності, позивач не отримав замовлені послуги.
Права та обов»язки споживачів визначені статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.
Як встановлено в ході розгляду справи відповідач не надав позивачу розрахунковий документ, що посвідчує факт виконання роботи, чим порушив права останнього як споживача.
Таким чином, судом встановлено, що позивач згідно умов даного договору виконав свої зобов»язання, сплативши кошти у сумі 50 000 грн. 00 коп. за роботу, яка мала б бути виконаною, а відповідач не виконав роботу за завданням замовника, не надав належні послуги, відтак вимоги позивача в частині розірвання договору та стягнення коштів за наслідками неналежного виконання роботи підлягають задоволенню; підстав для їх відмови судом не встановлено.
Договір, відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України, про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим Законом або за домовленністю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленністю сторін.
Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків (ч.4 ст. 10 вказаного Закону).
Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь окрім 50 000 грн. 00 коп. - сплачених коштів по договору купівлі-продажу й 1 540 грн. 98 коп. - три відсотки річних від суми боргу, інфляційну складову боргу - 11 410 грн. 13 коп., які підлягають частковому задоволенню із таких правових підстав.
Так, закінчення строку договору, відповідно до ч.4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Частино 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов'язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов'язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням ст. 611 ЦК України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. у справі № 6-111цс13).
Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Вимога позивача про стягнення інфляційної складової боргу - 11 410 грн. 13 коп. задоволенню не підлягає з підстав невірно разрахованої позивачем (а.с.30)

За таких підстав, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50 000 грн. 00 коп. - сплачених коштів по договору купівлі-продажу, 1 540 грн. 98 коп. - три відсотки річних від суми боргу, а всього - 51 540 грн. 98 коп.

За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини статті 141 ЦПК України.

Так, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Зважаючи на викладене з відповідача на користь держави підлягають стягненню пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог стягненню 1 280 грн. 00 коп. судового збору за дві окремі вимоги - майнового та немайнового характеру, від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 526, 837, 901, 906, 907 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року (зі змінами та доповненнями), керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до суб»єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення сплачених за товар коштів з урахування фінансових санкцій за наслідками невиконання зобов"язання по договору, - задовольнити частково.

Договір № 07/10/16 купівлі - продажу - ДМВ від 07 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та суб»єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_3, - розірвати.

Стягнути з суб»єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 50 000 грн. 00 коп. - сплачених коштів по договору купівлі-продажу, 1 540 грн. 98 коп. - три відсотки річних від суми боргу, а всього - 51 540 (п»ятдесят одна тисяча п»ятсот сорок) грн. 98 (дев»яносто вісім) коп.

Стягнути з суб»єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_3, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1, на користь держави 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.