КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/935/2018 Доповідач у ІІ інстанції - ПриходькоК.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року

у справі за заявою представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2., треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що вона планує звернутися до суду із позовною заявою до ОСОБА_2. про визнання права власності за добросовісним набувачем, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_2

Враховуючи, що остання може здійснити відчуження спірного майна, оскільки просить позивача надати доступ до помешкання ріелтору, що утруднить виконання майбутнього рішення, а відтак слід заборонити останній вчиняти дії по його відчуженню.

Просила суд, заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, що зареєстрована за ОСОБА_2

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року заяву ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необгрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що вона являється особою похилого віку, їй 91 рік і їй складно вирішувати питання щодо управління спадковим майном, яке залишилося після смерті брата - ОСОБА_7

Судом не взято до уваги, що нею не вчинялись неправомірні дії щодо незаконного відчуження спадкового майна.

Суд безпідставно взяв до уваги необґрунтоване ствердження заявника про нібито наявність у апелянта наміру щодо відчуження нерухомого майна.

Суд також не звернув увагу на те, що ОСОБА_3 з метою придбання за безцінь квартири придбала її у 2015 році за 1405140 грн., одночасно до заяви надала звіт про ринкову вартість квартири у розмірі 4090021 грн., що свідчить про зловживання процесуальними правами та намагання будь-яким способом чинити апелянту перешкоди у володінні майном.

Додатково зазначає, що на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 січня 2015 року, яке скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року, між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка належала спадкодавцю ОСОБА_7, загальною площею 58,45 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., розташованої в АДРЕСА_2.

Договір купівлі-продажу квартири було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Даний правочин є недійсним в силу скасування рішення суду першої інстанції, яким за ОСОБА_5 визнавалось право власності на спадкове майно.

В подальшому, відповідач ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 01 жовтня 2015 року квартири АДРЕСА_1 продав останню заявниці ОСОБА_3

На апеляційну скаргу ОСОБА_8 який діє в інтересах ОСОБА_3 подав відзив, який обґрунтовував тим, що беручи до уваги ціну позову, ті обставини, що за два з половиною роки - чотири рази змінювався власник квартири, двічі її продавали, наявність обґрунтованого ризику чергового відчуження, наявність кримінального провадження №0004907 відносно учасників справи щодо відчуження квартири, - вказує, що забезпечення позову є необхідною мірою для збереження майна та запобігання ускладненню, неможливості виконання судового рішення, запобігання ризикам відчуження майна, забезпечення ефективності захисту у заявлений позивачем спосіб.

Оскаржувана ухвала відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві відчужувати спірне майно може ускладнити чи зробити неможливим захист прав позивача у заявлений спосіб, ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви вбачається, що предметом спору є не лише визнання позивача добросовісним набувачем спірної квартири, а і відшкодування витрат, здійснених на поліпшення майна у сумі, на яку збільшилась його вартість, що становить 2670830 грн., а у випадку задоволення позову - відчуження майна до ухвалення судового рішення призведе до зміни складу учасників справи та труднощів у виконанні судового рішення, унеможливить захист прав позивача у заявлений до вказаного у позові відповідача спосіб.

Просив, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року без змін.

В свою чергу ОСОБА_5 також подала відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовувала тим, що апеляційна скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою, а вимоги викладені в ній не відповідають чинному законодавству та дійсним обставинам справи.

Зазначає, що в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області на території садового товариства «Колективна праця» висить оголошення, щодо продажу приватизованої земельної ділянки - 0,044 га та новозбудованого капітального будинку площею 80 кв.м. в садовому товаристві «Колективна праця» біля Київського моря в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

Звертає увагу, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 січня 2015 року визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,044 га яка розташована на території садового товариства «Колективна праця» в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_7

Земельна ділянка загальною площею 0,044 га розташована на території садового товариства «Колективна праця» в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, зареєстрована та належить на праві власності ОСОБА_5 В 2016 - 2018 р.р. ОСОБА_5 сплатила податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військовий збір, інші обов'язкові платежі.

Ухвалу суду першої інстанції вважає законною, постановленою при повному та правильному встановленні та доведеності обставин, які мають значення для справи.

Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що із заяви про забезпечення позову, з яким планує звернутись до суду заявник, вбачається, що є підстави вважати, що відповідач може здійснити відчуження належного йому на праві власності спірного майна, оскільки просить заявника надати доступ до житла ріелтору з метою його подальшого продажу. Крім того, за останні два з половиною роки власник квартири змінювався чотири рази.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За умовами п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За умовами п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2018 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 26 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко