Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/15/16 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарьова С.П.
Провадження № 22-ц/778/242/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнило, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 27 травня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 50009128 на суму 109 203,73 грн., що на дату укладання договору становило еквівалент 13 371,34 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки WV, модель, Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см, рік випуску 2013, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладання договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

У подальшому відповідач мав сплачувати платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків в гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у договорі.

За п. 2.4. Договору нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів). Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення.

Крім того, відповідно до п. 1.6 Умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за цим договором також забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу № 50009128 від 03.06.2013 р., за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки WV, модель, Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2, а також усім майном відповідача, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України.

З березня 2015 року відповідач почав порушувати умови Договору щодо виплати щомісячних платежів, сплачуючи їх із значним порушенням строків, встановлених графіком погашення кредиту, а починаючи з червня 2015 року взагалі перестав виконувати взяті на себе зобов'язання, не сплативши щомісячні платежі у погашення кредиту.

05 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. вчинено виконавчий напис № 1585 щодо звернення стягнення на предмет застави.

12 листопада 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про розшук майна боржника.

В ході виконавчого провадження предмет застави було вилучено та реалізовано з публічних торгів, в результаті чого позивачем отримано кошти в сумі 165 315 грн. 25 коп., які були зараховані повністю в рахунок заборгованості ОСОБА_3 перед позивачем, а саме: 58 158 грн. 26 коп. - в рахунок повернення суми кредиту та відсотків за його користування; 27 114 грн. 74 коп. - в рахунок відшкодування страхових виплат; 3 500 грн. 08 коп. - в рахунок покриття штрафних санкцій; 75 542 грн. 17 коп. - в рахунок погашення інших витрат, передбачених умовами кредитного договору.

Станом на 28.12.2016 загальний розмір заборгованості становить 139 769 грн. 08 коп., яка складається із основної суми заборгованості в розмірі 101 547 грн. 77 коп. та штрафу в розмірі 38 221 грн. 31 коп.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства суму заборгованості за кредитним договором № 50009128 від 27 травня 2013 року в розмірі 139 769,08 грн. та судові витрати.

В листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним п. 1.3.1. додатку до кредитного договору № 50009128 «Загальні умови кредитування» та додатку до кредитного договору «Графік погашення кредиту», укладеного 27.05.2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті».

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що вказаними положеннями додатків до кредитного договору передбачено внесення ним платежів за договором шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі, що на його думку суперечить діючому законодавству, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів», яким забороняється надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України.

Спірні положення додатків до кредитного договору вводять його, як позичальника та споживача фінансових послуг, опосередковано в оману щодо розміру грошових коштів в національній валюті, які він зобов'язаний сплатити протягом 60 місяців дії кредитного договору, оскільки не містять чітко визначених до сплати сум в національній валюті, в якій було видано кредит, вказані умови є несправедливими, оскільки виникає істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму заборгованості за кредитним договором № 50009128 від 27 травня 2013 року в розмірі 57 734 грн. 52 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 279,06 грн., а всього 59 013 грн. 58 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Порше Мобіліті» та задоволення його зустрічного позову, судові витрати покласти на ТОВ «Порше Мобіліті».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Порше Мобіліті» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невірне дослідження доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог товариства та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції вірно встановлено наступні обставини.

27.05.2013 року ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір (далі - договір) № 50009128 на суму 109 203,73 грн., що на дату укладання договору становило еквівалент 13 371,34 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки WV, модель, Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см, рік випуску 2013 (а.с. 13-21 т.1). Згідно із умовами Кредитного договору процентна ставка становить 9,9%.

03 червня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу № 50009128, у відповідності до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки WV, модель, Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 598 куб.см, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 26-31 т.1).

Відповідачем ОСОБА_3 своєчасно не надавались ТОВ «Порше Мобіліті» грошові кошти для погашення заборгованості, тому виникла заборгованість в розмірі 151 333 грн. 14 коп.

05 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. було вчинено виконавчий напис № 1585 щодо звернення стягнення на предмет застави з метою задоволення вимог позивача за договором (а.с. 50 т. 1).

12 листопада 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Київ було відкрито виконавче провадження № 49334372 щодо примусового звернення стягнення на Предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1585 від 05.11.2015 р. (а.с. 51 т. 1).

В ході виконавчого провадження предмет застави було вилучено та реалізовано з публічних торгів, в результаті чого позивачем отримано кошти в сумі 165 315 грн. 25 коп.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що згідно встановленої пунктом 1.7 загальних умов кредитування, які є невід'ємним додатком до договору, черговості зарахування коштів, отриманих від позичальника ОСОБА_3, із суми, отриманої позивачем за реалізацію предмета застави, першочергово має бути погашена сума штрафів за порушення зобов'язань, вказаних у п. 3.3 Договору ( 21 840,75 грн.) та штрафів за порушення відповідачем вимог п. 5.5. Договору (16 380,56 грн.)

Різниця між сумою реалізації предмета застави та сумою на погашення штрафів та страхових платежів становить 93 598 грн. 62 коп., а тому судом першої інстанції вірно визначено, що оскільки основна сума заборгованості станом на грудень 2016 року складала 151 333 грн. 14 коп., то різниця між вказаної сумою та сумою від залишку коштів в розмірі 93 598 грн. 62 коп., яка підлягає стягненню з відповідача, становить 57734 грн. 52 коп.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Порше Мобіліті» зазначених висновків суду не спростовують.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору визначено, що усі платежі повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у дол. США відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування, зі змістом усіх умов договору, як і його додатків ОСОБА_3 був особисто ознайомлений під підпис та протягом тривалого часу сплачував щомісячні платежі згідно графіку погашення кредиту, що свідчить про погодження з умовами кредитного договору.

Згідно п. 1.3.1 загальних умов кредитування, які є невід'ємним додатком до договору № 50009128 від 27.05.2017 року, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником (а.с. 14-21 т.1).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

У статті 192 ЦК України закріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 524 та частиною першої статті 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що під час укладення оспорюваного правочину діяла заборона на надання та отримання споживчих кредитів саме в іноземній валюті, але банки не було позбавлено права надати, а позичальників отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти.

Таким чином, підстави для визнання недійсним кредитного договору № 50009128 від 27 травня 2013 року відсутні.

Посилання ОСОБА_3 на погашення заборгованості та повторне стягнення заборгованості за договором безпідставні. Позивачем надані розрахунки про розмір заборгованості за кредитом, відсотками, штрафними санкціями, сплаченими боржником платежами (а.с.248-249 т.1). Вказані розрахунки відповідачем і його представником не спростовані, доказів в обґрунтування їх неправильності останніми не надано.

Інші докази та обставини, на які ОСОБА_3 посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового обґрунтування не потребують, оскільки при їх встановленні та дослідженні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: