Справа № 445/575/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі: судді Бакаїм М. В.

при секретарі Стеців Н.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_1В

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Золочів Львівської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та сплату відсотків за прострочення грошового зобо"язання.

В підтвердженя отриманих коштів ОСОБА_3 написав дві розписки: одну на суму 5 тисяч доларів США, другу- на суму 1 тисячу доларів США. Однак до цього часу взяті на себе зобов"язання не виконав та борг не повернув. З травня 2015 року він постійно, в усній формі звертався до відповідача, щоб той поверннув позику, але до цього часу борг не погашено. В зв"язку з цим, він змушений звернутися до суду та просить стягнути з нього 6 тис. доларів США, що становлять 156733,80 грн. та 13322,37 грн.- відсотків за прострочення грошового зобов"язання.

Позивач в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримав та дав пояснення, аналогічні за змістом позовної заяви.

Відповідач належним чином та своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило, у встановлений строк від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошову суму у розмірі 5 тисяч доларів США та одну тисячу доларів США, зі строком повернення позики у повному обсязі до 10.05.2015 року, що підтверджується розписками від 24.04.2015 року.

Також з розписок вбачається, що за умовами договору позики сторони між собою погодили, що в разі неповернення коштів відповідач ОСОБА_3 зобов"язується переписати на позивача ОСОБА_2 автомобіль марки "Мазда" червоного кольору.

До теперішнього часу вказана сума позики відповідачем позивачу не повернута та умови зазначені в розписці не виконані.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позичені кошти до 10.05.2015 року.

За змістом ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За правилами ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Приписами ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Будь-яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку боргу та встановлених судом обставин справи відповідач не надав.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за розпискою в розмірі 156733,80 грн.

Щодо стягнення суми 3% річних за час прострочки, то в цій частині суд також вважає позовні вимоги такими , що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що з 10.05.2015 року по 01.03.2018 року відповідач винен позивачу 156733,80 грн. заборгованості за кредитним договором та 1322,37 сума боргу за сплату 3% річних.

Врахувавши вищевказані норми чинного законодавства та взявши до уваги розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1700,56 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 274, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 4,12,81, 524,533, 526, 625,1046,1047, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 Михайловича- задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 борг за договором позики від 24.04.2015 року в розмірі156 733,80 грн., відсотки за користування коштами в сумі 13322 грн. та 1700,56 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя ОСОБА_4