Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2018 Справа №607/5295/18

26 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 15 вересня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 червня 2017 року. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_5, який проживає разом із нею. Відповідач проживає окремо та належним чином не виконує батьківський обов'язок по утриманню дитини, а вона самостійно не може надати для сина належне матеріальне утримання, достатнє для його віку та розвитку. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати допомогу дитині, однак добровільно цього не робить.

Посилаючись на наведене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення повнолітня. Крім того, просила стягнути аліменти за минулий час, а саме за останній рік у сумі 12 000грн.

Заочним рішенням Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 29 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У решті вимог відмовлено.

10 липня 2018 року відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено. Скасовано заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

До початку розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позову. Пояснила, що відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню сина ОСОБА_5, матеріально його забезпечує та постійно надає кошти на потреби сина, купляє одяг та інші необхідні речі. Посилаючись на наведене, просила відмовити у позові.

Судом встановлено, що сторони з 15 вересня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2017 року .

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження від 09.11.2009 року, виданим відділом реєстраційної актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2664.

Син ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області за №404 від 23 березня 2018 року.

Відповідач проживає окремо та належним чином не виконує батьківський обов'язок по утриманню сина ОСОБА_5.

Як слідує з довідки від 07 вересня 2018 року за №92, виданої Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №10 Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 протягом 2016-2018 років витратила на харчування сина ОСОБА_6 у шкільній їдальні 3612 грн.

З розрахункових квитанцій та виписок по рахунках, наданих позивачем ОСОБА_1 встановлено, що остання здійснює купівлю зошитів та іншого канцелярського приладдя для сина, здійснює витрати на придбання продуктів харчування та несе інші витрати щодо нормального життя та розвитку дитини.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, власником транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 є відповідач ОСОБА_4

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №130229934 від 09 липня 2018 року встановлено, що у приватній власності позивача знаходиться: земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,40 га, кадастровий номер НОМЕР_5, яка знаходиться в с. Біла Тернопільського району, розмір частки 1/1; житловий будинок по АДРЕСА_2 загальною площею 201,9 кв.м., розмір частки 1/1.

На даний час, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа про поділ вищевказаного майна між сторонами спору.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу вимог ч. 1 ст. 184 СК суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні.

Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, стан здоров'я задовільний, інших утриманців крім сина ОСОБА_5 не має.

В судовому засіданні представник відповідача підтвердила той факт, що відповідач перебуває на роботі у Польщі, працює та отримує дохід.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 слід визначити в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

При визначені розміру аліментів суд врахував те, що неповнолітній ОСОБА_6 відвідує секцію з флорболу, додаткові заняття з української мови, математики, літературного читання, на що позивач несе додаткові витрати.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем не доведено належними та достатніми доказами те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено достатніми доказами можливість відповідача сплачувати аліменти щомісячно у розмірі 2000 грн.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню сина як підставу відмови у позові, оскільки в силу вимог ст. 181 СК України, пред'явлення позову про стягнення аліментів на дитину та стягнення їх у примусовому порядку є правом особи, з якою проживає дитина.

Безпідставними є доводи представника відповідача про те, що витрати позивача на оплату секції з флорболу, додаткових занять з української мови, математики та літературного читання є додатковими витратами, відтак, не враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, суд вважає, що витрати позивача на придбання продуктів харчування, одягу, відвідування секції флорболу, додаткових занять з математики, української мови та літературного читання не є витратами, які викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом дитини). Вказані витрати охоплюються стягненням аліментів із відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_4) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 28 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

Рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:ОСОБА_1, АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Відповідач:ОСОБА_4, АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_3.

Повне рішення складено 31 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька