АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/ 795/2018 р. Головуючий у 1 інстанції - Ул»яновська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2018 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 р.

в справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2,

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 р. задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 1380442,06 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати у розмірі по 10353,31 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одинець), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 21.12.2007 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №71-07-И/02 згідно якого позивач надав ОСОБА_2 у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 90 000 дол.СЩА 00 з оплатою 11,5% річних, а ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості у розмірі 373,44 дол.США (a.c. 7- 19).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

21.12.2007 між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір поруки, згідно п.1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №71-07-И/02 від 21.12.2007 р., укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 (а.с. 32-37).

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язанні. забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом також встановлено, що станом на 17.08.2015 р. у ОСОБА_2 виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка становить 1 380 442,06 грн., з яких: 51131,44 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1112500,74 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 2614,08 дол.США 08, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 56876,26 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 291,87 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 6350,41 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 3643,65 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 79276,88 грн.- сума простроченої заборгованості по відсотках; 125437,75 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам (а.с. 20-30).

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Обгрунтовуючи апеляцію ОСОБА_1 посилалася зокрема на те, що на момент подачі позову до суду, строк звернення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до неї як до поручителя за договором поруки № 71-07-П/02 від 24 грудня 2007 р. припинив свою дію, оскільки, минуло більше ніж шість місяців від настання строку виконання основного зобов'язання; що як доказ до заперечень проти позову нею було додано копію письмової вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за № 22.1-3/21531 від 09 квітня 2015 р. до ОСОБА_2 (а.с.81-82, т.1), відповідно до якого, останній строк виконання ОСОБА_2 свого зобов'язання по погашенню кредиту спливає 17 квітня 2015 р.; що банк звернувся до неї із відповідним позовом лише 17 грудня 2015 р., тобто, через вісім місяців, а не через шість, як цього вимагає цивільне законодавство, зокрема, ч.4 ст.559 ЦК України, що оригінал вказаної вище вимоги знаходиться у ОСОБА_2 Проте, ці її доводи не були враховані судом при постановленні рішення.

Доводи апелянта ОСОБА_1 є слушними.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 було надіслано оригінал вказаної письмової вимоги (а.с.59, т.2).

За таких обставин судова колегія вважає, що апелянтом доведено факт пропуску позивачем встановленого у вимозі від 9.04.2015 р. шестимісячного строку на звернення з позовом до поручителя.

Оскільки, вказаною вимогою від 9.04.2015 р банком вже було змінено строк виконання основного зобов'язання, то направлення повторної вимоги на адресу ОСОБА_2 №22.56/2443 від 02.11.2015 р. про виконання зобов'язань за кредитним договором (а.с. 31) не може бути взято до уваги.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що з висновками суду першої інстанції щодо стягнення заборгованості за кредитним договором також і з поручителя погодитися не можна, оскільки, вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

З огляду а викладене, рішення суду в цій частині не можна вважати законними і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до поручителя.

Також, оскільки, в позові до поручителя слід відмовити, то рішення суду в частині стягнення судових витрат по справі з обох відповідачів по 10353,31 грн. з кожного належить скасувати, і відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі в сумі 20 706,62 грн. - стягнути з відповідача ОСОБА_2, а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 р. - скасувати в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і в цій частині ухвалити нове, яким в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити;

в частині судових витрат - рішення скасувати і постановити нове, яким стягнути судові витрати в сумі 20 706,62 грн. з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». В решті рішення - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22.01.2018 р.

Головуючий : Судді :