Номер провадження: 22-ц/785/5514/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря Ющак А.Ю.

Осіб, що приймали участь у справі:

Представник заявника ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» про усунення перешкод, зобовязання надати машиномісце та гараж,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси, та зазначив, що його було незаконно виключено зі складу членів ГО «ООО ВСА» за №7 внаслідок чого його незаконно позбавили права користування машиномісцем №917 (29) на автостоянці №7. Вказує, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2016 року визнано недійсним рішення президіума Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» за №7 від 08.11.2012 року в частині виключення його на підставі п. 3.8 Статуту зі складу членів ГО «ООО ВСА» та позбавлення його права користування машиномісцсм № 917 (29) на автостоянці №7; його не допускають до належного його гаражу, чим незаконно перешкоджають в його користуванні.

В своїх письмових запереченнях на позовну заяву ГО «ООО ВСА» просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність його права користування машиномісцем № 917 (29) на автостоянці №7 ГО «ООО ВСА», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 28-А.

При цьому посилається на те, що лист Малиновської районної адміністрації виконавчого комітету ОМР № ж-284п/03-02 від 30.03.1999 року на думку заявника не є належним доказом так як не підтверджується відповідним рішенням, щодо надання йому в користування гаража, а саме рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2016 року не є підставою для визнання за позивачем право користування машиномісцем. Спірне машиномісце закріплено за іншою особою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року позов ОСОБА_6 до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» про усунення перешкод, зобовязання надати машиномісце та гараж задоволено. Зобовязано Громадську організацію «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» надати ОСОБА_6 машиномісце №917 (29) та гараж, розташований на ньому на автостоянці №7, усунути ОСОБА_6 перешкоди у користуванні гаражем на машиномісці № 917 (29) на автостоянці №7.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГО «ООО ВСА», подала до суду апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року та ухвалите нове, яким відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального права; неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зокрема посилається на ті ж обставини, що викладені в запереченнях на позовну заяву, а також на те, що гараж позивачем не використовувався, не встановлено факту існування обставин, які б дозволяли позивачеві заявляти вимоги.

Крім того заявник посилається на те, що само членство в ГО «ООО ВСА» не породжує право користування самим машиномісцем.

Зазначає, що питання членства вирішується в порядку визначеному статутом ГО «ООО ВСА», її внутрішніми нормативними документами, відповідно до ст. ст. 3,22 ЗУ «Про громадські обєднання» .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що Одеське обласне добровільне товариство автомобілістів було створено згідно рішення виконкому Одеської ради депутатів трудящих від 31.05.1973 року № 236.

У звязку з набуттям чинності ЗУ «Про громадські обєднання» від 22.03.2012 року №4572 та Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, Статут Обласної організації приведено у відповідність до зазначених нормативно-правових актів та затверджено в новій редакції на 18-й позачерговій конференції Обласної організації 28.10.2016 року.

Рішення президіума ГО «ООО ВСА» за №7 від 08 листопада 2012року в частині виключення ОСОБА_6 на підставі п. 3.8 Статуту зі складу членів ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» та позбавлення його права користування машиномісцем № 917 (29) на автостоянці №7.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016року встановлено, що позивач був членом Всеукраїнського союзу автомобілістів з 1997 року, а 12.01.2008 року йому була видана перепустка № 919 (а.с. 11).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016року у цивільній справі №521/19825/15-ц визнано недійсним.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2016року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2016року залишено без змін.

ОЦІНКА СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з порушення права позивача користуванням гаражем, розташованого на зазначеному машиномісці.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 5, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч.1,3, 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання», громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватною права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Громадське об'єднання здійснює свою діяльність у відповідності до статуту, який повинен відповідати вимогам ст. 11 Закону України «Про громадські об'єднання».

Як вбачається із п. 3.5 Статуту ГО «ООО ВСА» члени спілки зобов'язані: дотримуватись положень цього Статуту, своєчасно сплачувати членські внески; брати участь у діяльності Обласної організації, систематично підвищувати свою технічну кваліфікацію, удосконалювати водійську майстерність і дотримуватись правил дорожнього руху.

Отже, між сторонами виникли відносини, за якими за позивачем закріплено місце для зберігання транспортного засобу із гаражем на автостоянці №7 ГО «ООО ВСА».

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про власність» ( який був чинний на момент набуття членства член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і в праві розпоряджатися ним на свій розсуд (продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені Законом.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для усунення позивачеві перешкод у користуванні спірним майном гаражем.

Відповідно до приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з приписами частини першої статті 316 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від вол інших осіб.

У відповідності до частини першої статті 317 ИК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як унормовано статтею 319 ІЛК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша та друга статті 321 ИК України).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника районний суд встановив факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні позивачем своїх правомочностей.

При цьому, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Якщо ж на час подання позову порушення припинилися, то й відпадає підстава для пред'явлення негаторного позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов'язально-правовими засобами.

Відповідно до статті 761 УK України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

За правилом статті 391 УK України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З врахуванням зазначеного самоуправне вилучення гаражу відповідачем є порушенням права користування, а тому висновок районного суду про задоволення позовних вимог грунтується на законі, а відтак його право не порушено.

Доводи відповідача, що позивач не є власником не приймаються до уваги, так як відсутність документів, на підтвердження своєї власності, не є підставою для вилучення у нього гаражу, котрий він набув в 1997 році, ставши членом гаражного кооперативу.

Твердження апелянта, що гараж ним не використовувався не може бути підставою для самоуправного його вилучення.

Інших доводів, щодо неправомірності рішення суду заявником не зазначено.

Посилання на передачу гаражу інш ій особі не може бути правовою підставою для відмови у позові.

Відповідно до частини першої ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367,368, 375, 379, 381-384, 390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс Постанови складено 22.10.2018 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Т.В. Цюра

ОСОБА_4