Справа № 713/1547/18
Провадження №2/713/600/18
РІШЕННЯ

іменем України

18.10.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилипюка І.В., з участю секретаря судового засідання Паучек Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У позові вказувала, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по вул. Головна, 16 в с. Іспас Вижницького району.

З 04.09.2009 року по 15.01.2018 року її онука ОСОБА_3 проживала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2 з її дозволу зареєструвався у належному їй житловому будинку. Рішенням Вижницького районного суду по справі №713/888/17 шлюб між ними розірвано. Під час розгляду зазначеної справи відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що з грудня 2015 року за зареєстрованою адресою не проживає.

10.09.2016 року ОСОБА_2 перейшов проживати в будинок своєї баби ОСОБА_4, що розташований по вул. Карпатській, 13 в с. Іспас Вижницького району, де проживає на даний час.

Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташовані за вищевказаною адресою, оскільки не проживає в ньому без поважних причин з вересня 2016 року.

Має намір оформити субсидію по малозабезпеченості, але не може цього зробити у зв'язку з реєстрацією відповідача в житловому будинку, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Посилаючись на ст.150 ЖК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. А саме житловим будинком, що розташований по вул. Головна, 16 в с. Іспас Вижницького району.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, належним чином повідомлена про місце, день та годину слухання справи. В адресованій суду заяві її представник ОСОБА_5 заявлений позов підтримав, просив справу розглядати без їх участі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, будучи належним чином повідомлений про місце, день та годину слухання справи. До початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, враховуючи визнання позову відповідачем, дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області по вул. Головна, 16, Вижницького району Чернівецької області, що підтверджується копією ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 130623889 від 12.07.2018 року, державним реєстратором Вижницької міської ради Чернівецької області ОСОБА_6

Онука позивача ОСОБА_3 з 04.09.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 15.01.2018 року по цивільній справі №713/888/17 (провадження №2/713/12/18) шлюб між ними розірвано, що підтверджується його копією.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.10.2011 року зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, за згодою позивача, що підтверджується довідкою Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №3-3836 від 20.08.2018 року та копією доданої до неї облікової картки обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки.

З 10.09.2016 року ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_1 №3-526 від 07.06.2018 року та №3-521 від 09.08.2018 року та довідкою №3-1942 від 07.06.2018 року, виданими Вижницькою міською радою Вижницького району Чернівецької області.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_2 №3-612, складеного 20.08.2018 року Вижницькою міською радою Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_2 проживає у будинку своєї баби ОСОБА_4 по вул. Карпатська, 13 в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області.

На даний час позивач не може розпоряджатися належним їй на праві приватної власності житловим будинком, що розташований по вул. Головна, 16 в с. Іспас Вижницького району Чернівецької області, оскільки в ньому зареєстрований відповідач.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказані положення закріплені також у ЦК України.

Так відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У ч.4 ст.9 ЖК Української РСР зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6 місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки здійснюється в судовому порядку.

Аналіз наведених вище норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, Суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 не є членом її сімї, без поважних причин, понад шість місяців не проживає у житловому будинку за адресою: с. Іспас по вул. Головній, 16, Вижницького району Чернівецької області, належному на праві приватної власності ОСОБА_1

За вказаних обставин Суд вважає, що відповідача ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право на користування вказаним житлом.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного суду не представлено.

На підставі викладеного Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення.

На підставі викладено та ст.41 Конституції України, ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.9, 71, 72, 150 ЖК Української РСР, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим в с. Іспас по вул. Головна, 16, Вижницького району Чернівецької області, належним на праві приватної власності ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вижницький районний суд до Апеляційного суду Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк