МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"23" жовтня 2018 р. Справа № 370/2787/18

Суддя Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

22.10.2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Макарівського районного суду Київської областіз заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_2, а саме, на житловий будинок за №43, бувший 6, житловою площею 38,0 кв.м., загальною площею 67,4 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння та знаходиться в селі Забуяння Макарівського району Київської області по вул. Матросова Олександра, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2005 року укладеного із ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №3501.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що він звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 155 282,00 грн. У зв'язку з даними обставинами, вважає, що ОСОБА_2зможе в будь-який момент здійснити відчуження належного йому майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що згідно з п. 1 частини першої ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, заявник посилається на те, що житловий будинок, на який він просить накласти арешт, належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2005 року укладеного із ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №3501. Проте, даний документ не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, оскільки він датований ще 2005 роком, актуальних відомостей щодо права власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок, станом на 2018 рік, заявником суду надано не було.

За таких обставин суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 77, 79, 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України.

Суддя А.В. Косенко