Провадження №2/521/4340/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання Богуш М.С.

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником 9/25 частини житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. № 38.

Відповідно до довідки про склад сім'ї та прописку від 03.09.2018 року, у житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. № 38, зареєстровані, а саме: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_3 - син власника будинку. Відповідно, що з моменту реєстрації місця проживання ОСОБА_3, він набув право користування даним житловим приміщенням.

З 2000 року по теперішній час (18 років), ОСОБА_3 за вищевказаною адресою не проживає. Цей факт підтверджується актами про не проживання від сусідів, які завірені керівником самоорганізації населення комітету мікрорайону «Курсаки» ОСОБА_4 від 03.09.2018 р.

Оскільки за адресою м. Одеса, вул. Онезька, буд. № 38 зареєстровано дві особи, одна з яких тривалий час там не проживає, позивачка змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою. Відповідач, в силу своєї відсутності, участі по утриманню будинку не приймає, не надає грошових коштів на сплату комунальних платежів, на ремонт приміщень та іншого майна.

З урахуванням вищенаведеного позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38.

В судове засідання позивачка не зявилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій він вказав, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно копії Договору дарування від 11.11.1983 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 9/25 частин житлового будинку, що знаходиться в м. Одесі, вул. Онезька, буд. 38, що складається в цілому з одного камяного будинку, загальною житловою площею 73,08 кв.м., з надвірними будівлями «Б», «В» - сараї, «Д» - вбиральня, №1,4 огородження, І мощення, розташованого на земельній ділянці 875 кв.м.

З Довідки (виписки із домової книги про склад родини та реєстрації) № 773 від 03.09.2018 року, виданій ОСОБА_1 вбачається, що позивачка зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. На цій площі також зареєстрований та проживає ОСОБА_2 (син).

Відповідно до Актів про не проживання від 03.09.2018 року, виданого керівником самоорганізації населення комітету мікрорайону «Курсаки» ОСОБА_4, складеного ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7 за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38, ОСОБА_2 не проживає з грудня 2000 року по теперішній час.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю.

Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і

власником житла або законом.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 267, 280, 282, 352 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38) втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38.

Встановити порядок виконання рішення суду, за яким, в разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 (28.07.1976 р.н.) за адресою: м. Одеса, вул. Онезька, буд. 38.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: ОСОБА_8

24.10.18