Справа № 583/553/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Плотникова Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 56497,68 грн. за кредитним договором б/н від 01.11.2010 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 01.11.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому просить стягнути з неї заборгованість по кредитному договору в сумі 56497,68 грн. та судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що заборгованість виникла в звязку зі скрутним матеріальним становищем відповідачки. ОСОБА_2 хворіє на туберкульоз, є інвалідом ІІІ групи, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, найменшій дитині один рік, дитина також хворіє, крім того, на її утриманні перебуває мати, яка також є інвалідом, що підтверджується довідками та виписками з історії хвороб. Позов визнала частково, вважає, що заборгованість за кредитом повинна бути стягнута з відповідачки по термін дії картки по березень 2016 року.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.11.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н шляхом оформлення та підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту кредитка «Універсальна».

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 02.11.2010 року, з умовами якої відповідач погодилась, про що свідчить її особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип карти Visa Classik, тип кредитної лінії відновлювальна, базова відсоткова ставка 3,0% на місяць (розраховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1) + пеня(2). Де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму 50 грн. і більше. Штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В наданому позивачем до позовної заяви розрахунку зазначено, що Станом на 31.12.2017 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 56497,68 грн., в тому числі: тіло кредиту 1997,57 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 47940,82 грн., нараховано пені 3392,73 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2666,56 грн.

Таким чином відповідач, підписуючи анкету-заяву від 01.11.2010 року та Довідку про умови кредитування, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач вносила кошти на погашення заборгованості.

Згідно довідки банку, за укладеним кредитним договором від 01.11.2010 року, відповідачці ОСОБА_2 були видані наступні кредитні карти: 699783 (термін дії - до 08/14), 692314 (термін дії - до 03/15), 987000 (термін дії - до 03/16).

Відтак, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 1997,57 грн, яку відповідачка повинна була сплатити не пізніше терміну дії останньої платіжної карти - 03/16 року.

Стосовно стягнення заборгованості по процентам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому до виплати відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, та незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

За умовами кредитного договору та як вбачається з Довідки про умови кредитування сторони погодили щомісячну сплату процентів за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому кінцевий строк повернення кредиту визначений як закінчення строку дії картки. Як вбачається з довідки, наданої банком, строк дії останньої, наданої відповідачу за кредитним договором від 01 листопада 2010 року, кредитної карти № 987000 - до 03/16 року.

Відтак, у межах строку кредитування - до 31 березня 2016 відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами) до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01 квітня 2016 року, відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.

Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відтак, підлягають стягненню з відповідача проценти за користування кредитом за період з 02.11.2010 р. по 31.03.2016 р., виходячи з погодженої сторонами процентної ставки 36 % річних (3,0 % на місяць).

Стосовно нарахування заборгованості по процентам після 03/16, тобто після закінчення строку дії кредитного договору, виходячи з положень наведених вище норм, право банку нараховувати передбачені договором проценти припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.

Суд погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача станом на 01.04.2015 р. 2378,55 грн. Водночас, суд не погоджується з розрахунком заборгованості за період з 01 квітня 2015 року по 01 квітня 2016 року, здійсненому на підставі підвищеної процентної ставки, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 01 квітня 2015 року до 43,20 % річних.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 36 % річних (3,0% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду надано не було.

Крім того, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банк змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Внесення відповідачем коштів на часткове погашення кредитної заборгованості не свідчить про те, що він був належним чином обізнаний про зміну процентної ставки і погоджувався з її підвищенням.

Відтак, з відповідача за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 36 % річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними.

Таким чином, з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні 36 % річних: (1997,57 грн х 36% / 360 х 365 днів) = 729,10 грн.

Тобто, розмір заборгованості за відсотками по кредитному договору від 01.11.2010 р. становить 3107,65 грн. (2378,55 грн. + 729,10 грн.).

Встановлено, що сторони договору, крім іншого, дійшли згоди про умови застосування заходів цивільно-правової відповідальності у випадку порушення позичальником умов договору, що підтверджується Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника заснованих на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (правова позиція, викладена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15).

Умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за договором. Порядок нарахування визначений у довідці про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 30 днів пільгового періоду», за яким пеня складається з суми пені(1) та пені (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше.

У той самий час, цією ж довідкою про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», 30 днів пільгового періоду» передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Отже, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

За таких обставин суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягує з боржника штраф у розмірі 755,26 грн., який складається з фіксованої частини 500 грн. та процентної складової 255,26 грн. (1997,57 грн. (тіло кредиту) + 3107,65 грн. (відсотки за користування кредитом)) х 5%).

Враховуючи викладене, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 5860,48 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом 1997,57 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3107,65 грн., штраф 755,26 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, вул.. Миргородська, 36 А м. Охтирка Сумської області, 42700) на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1 Д м. Київ, 01001, , рах. № 3111 для погашення заборгованості та судових витрат, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.11.2010 року в розмірі 5860,48 грн. та 1762,00 грн. судових витрат, а всього 7622,48 грн. (сім тисяч шістсот двадцять дві грн. 48 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н.Б. Плотникова