Справа №345/3918/18
Провадження № 2/345/1672/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пукіш В.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 19.07.2018 року . Зазначений договір укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, 19.06.1992 року. Як вбачається із довідки ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 06.09.2018 р. № 18881 , відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1. Проте , він за даною адресою не проживає з 2015 року , що стверджується актом від 15.08.2018 р. № 204. Позивач зазначив, що реєстрація відповідача за вищевказаною адресою створює для нього перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні даною квартирою , тому він змушений звернутися до суду із даним позовом та просить усунути йому перешкоду в користуванні його квартирою ,шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

У судове засідання позивач не з»явився, однак подав суду заяву, згідно якої просив розгляд справи провести без його участі , позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про слухання справи у його відсуності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.07.2018 року за реєстровим номером 1171 посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Хомин Н.Б. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.07.2018 р. (а.с.3-6,7)

Як вбачається із довідки № 18880 від 06.09.2018 р., виданої ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.( а.с.8)

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в спірній квартирі, проте в ній фактично не проживає з 2015 року , що стверджується актом від 15.08.2018 року № 204, складненим КП «ЖЕО №4», чим чинить власнику перешкоду в користуванні житловим приміщенням.

Згідност.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч.1,2 ст.319 та ч.1 ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч.1ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За змістом ст.. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати,укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник майна має право вимагати від осіб , які не є членами його сім»ї , а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника , у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК України у поєднанні зі ст. 64 цього ж кодексу , слід дійти висновку, що положення статей 381, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї , у тому числі у випадку втрати права власності власником , припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 709цс16).

Отже , підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Судом встановлено, що предметом спору є квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і яка в цілому належить позивачу по справі згідно договору купілі - продажу. Позивач просить захистити його права як власника відповідно до приписів ст. 391 ЦК України і зазначає, що реєстрація відповідача у вищеквазаній квартирі створює для нього перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні його власністю , відповідач ні членом сім'ї відповідно до ст. 156 ЖК України, ні наймачем, ні якоюсь іншою особою, що має право на користування квартирою, не є. Представник відповідача позовні вимоги визнав, про що подав заяву.

За таких обставин, суд вважає, що обраний власником спосіб захисту відповідає об'єму його прав відповідно до ст. 321 ЦК України, а відповідач жодних правомочностей щодо квартири (житла) не має.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки квартира в АДРЕСА_1 є власністю позивача ОСОБА_1 , а відповідач чинить йому перешкоди в користуванні його власністю, то його слід визнати таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст. 64, 150,156 ЖК України, ст. ст. 316, 317,319,321, 383, 386, 391,405 ЦК України, , керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282, 352, 355 ЦПК України , суд,

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1,шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням , а саме : квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: