Номер провадження: 22-ц/785/2293/18
Номер справи місцевого суду: 493/1135/17
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Цихиселі Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,
встановила:
19 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 1500 грн. щомісячно.
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що по причині не сумісності характерів, різних поглядів, їх сімейне життя не склалося, вона з відповідачем сімейних відносин не підтримує та відновлювати їх не має наміру, в зв`язку з чим вважає, що подальше спільне життя є недоцільним і суперечить її інтересам. Неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на повному її забезпеченні, тому вона вважає, що має право на отримання аліментів від відповідача.
Представник позивача за довіреністю Бузовський О.І. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.
Відповідач звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності (а.с.30).
Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі.
08 листопада 2017 року від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення, в якій ОСОБА_1 ставить питання про зміну зазначеного судового рішення, в частині розміру аліментів, та стягувати з нього по 900 грн. щомісячно, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 не працює, однак обробляє власні земельні паї та має дохід, а тому може сплачувати аліменти на дитину у сумі 1500 грн. щомісячно.
Однак, повністю з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи за наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 дійсно не працює, однак матеріали справи не містять жодного доказу отримання ним будь-якого доходу.

Тобто, суд в основу оскаржуваного судового рішення поклав свої припущення, що у відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час ухвалення рішення, а також ч.5 ст.81 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, є неприпустимим.

Із пояснень апелянта ОСОБА_1 , які містяться в його апеляційній скарзі, та які він надав особисто суду апеляційної інстанції в судовому засіданні, слідує, що він не може працевлаштуватись після повернення з АТО і отримання поранення при здійсненні бойових дій, інвалідність він також не оформив, оскільки для цього необхідно витратити дуже багато часу і провести ряд медичних досліджень, на які у нього відсутні грошові кошти. На відновлення здоров`я йому також потрібні додаткові витрати, яких він не має.

Із земельної ділянки він дійсно отримує дохід, однак лише сезонно, при зборі врожаю.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 заявив суду, що він може надавати допомогу на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 900 грн. щомісячно, не більше.
Колегія суддів частково погоджується з доводами апелянта ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не мають належних і допустимих доказів того, що він може сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1500 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що згідно Посвідчення серії НОМЕР_1 від 09 березня 2016 року апелянт ОСОБА_1 дійсно є учасником бойових дій (а.с.65). Згідно довідки командира В/Ч польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 від 22.10.2015 року молодший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 03.10.2015 року на час видачі довідки безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької області, смт. Новгородське, (сектор «Б») (а.с.66).
Викладені обставини свідчать про те, що на даний час ОСОБА_1 з об`єктивних причин не може працевлаштуватись, що в свою чергу свідчить про його неможливість сплачувати аліменти у розмірі 15000 грн. в місяць.

Разом з тим, враховуючи обставини справи та доводи апелянта ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що він взмозі сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісяця, у зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.
Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про його згоду із позовними вимогами, яку він надав суду 26.10.2017 року (а.с.30), то колегія суддів ставиться критично до неї, та вважає за необхідне вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи призначався , а саме: 02.08.2017 року, 18.09.2017 року, 26.09.2017 року, і лише 26.10.2017 року було ухвалено оскаржуване судове рішення.

Разом з тим, із змісту заяви відповідача ОСОБА_1 до суду від 26.09.2017 року, слідує, що він бажає прийняти участь у справі, для чого і з`явився до суду 26.10.2017 року.

Однак, у вказаний день суд не надав можливості ОСОБА_1 надати свої пояснення по справі і можливі заперечення проти позовних вимог, обмежившись лише його заявою, зміст якої ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не підтримав.

Так, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він визнавав позовні вимоги щодо сплати аліментів лише в розмірі 900 грн., про що хотів заявити суду. Проте, помічник суду, або секретар продиктувала йому зміст заяви і пояснила, щоб він їхав додому і все буде гаразд, його думка буде врахована судом.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта ОСОБА_1 частково обгрунтованими, оскільки призначивши розгляд справи вчетверте, суд, за наявності відповідача ОСОБА_1 , повинен був його допитати в судовому засіданні, а не обмежуватись лише його заявою, яка частково не підтверджується матеріалами справи.
Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного рішення суду та доводів апеляційної скарги.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.
У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити та зменшити суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , щомісяця, з 1500 грн. до 1000 грн.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2017 року змінити, та змінити суму аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , щомісяця, з 1500 грн. до 1000 грн. (одна тисяча гривень).
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України, яким є Верховний Суд, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 29.01.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра