Справа № 716/1213/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.10.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.
за участю секретаря - Вікторівської Д.Я.
представника позивача- Русаля І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Посилається на те, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по вул. Л.Кобилиці,23-А в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, який вона набула у власність на підставі договору дарування від 15.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №4339. У вказаному будинку, крім неї, зареєстрований також відповідач ОСОБА_2, який протягом тривалого часу в ньому не проживає. Вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку, саме тому, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що він за зазначеною адресою, а саме в с.Кадубівці по вул..Л.Кобилиці,23-А не проживає, хоча з відповіді на запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача № 5432/18-вх (а.с. 27) видно, що відповідач зареєстрований саме в с.Кадубівці по вул. Л.Кобилиці, 23-А.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача ОСОБА_3 розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача ОСОБА_3, показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 15.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №4349, укладеного між дарувальником ОСОБА_7 та обдарованою ОСОБА_1 (а.с.17), набула у власність житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Л.Кобилиці, 23-А (раніше вул. Чехова) в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області.
Як вбачається із виписки з рішення №09/09 від 29.06.2007 року «Про перейменування вулиць села» вул. Чехова перейменовано на вул. ОСОБА_8 (а.с.20).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
У відповідності до положень ст.ст. 321, 383 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З довідки виконкому Кадубовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1802 від 13.07.2018 року вбачається, що згідно по господарських книг за 2016-2020 роки у житловому будинку №23-А по вул. Л.Кобилиці в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області зареєстрована позивач, її батько, мати, син, дочка, брат, а також відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1М не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З акту опитування свідків від 15.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 з 2001 року у будинку за адресою: вул. Л.Кобилиці,23-А в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області не проживає.
Крім того свідки ОСОБА_6, ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 проживав у с.Кадубівці біля своїх батьків, однак у 2001 році поїхав на заробітки за межі України і з 2001 року у будинку за адресою: вул. Л.Кобилиці,23-А в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, який раніше належав батьку позивача, не проживає.
Тобто, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку у звязку із тим, що він був членом сімї колишнього власника спірного житлового будинку, а саме сином ОСОБА_7
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Таким чином, виникнення права членів сімї власника квартири на користування цим житлом та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на квартиру.
В той же час, як встановлено в судовому засіданні на підставі договору дарування від 15.12.2004 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на житловий будинок за адресою: вул. Л.Кобилиці, 23-А с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, право власності на вказаний будинок перейшло від ОСОБА_7 до позивача ОСОБА_1
Тобто з 15.12.2004 року позивач ОСОБА_9 набула статусу власника житла, а у ОСОБА_7 право власності на нього припинилося та втрачено право користування житловим будинком, даний факт стосується також і членів його сімї, в тому числі і сина ОСОБА_7
В ухвалі Верховного суду України від 13.07.2011 р. зазначається, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сімї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже припинення права власності на будинок припиняє право членів його сімї на користування цим будинком.
Як встановлено в судовому засіданні, на даний момент відповідач ОСОБА_2 не входить до складу сімї позивачки, постійно з нею не проживає та не повязана з нею спільним побутом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відтак, суд при розгляді даної справи прийшов до висновку, що у зв'язку з припиненням права власності ОСОБА_7 на належне йому житлове приміщення, відповідачем втрачається право користування ним, незалежно від того скільки часу та з яких причин він у ньому був відсутнім.
Відомості щодо укладення між сторонами договору найму (оренди) житла у відповідності до ст.ст. 810, 814 ЦК України у суду відсутні.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком 23-А, розташованим по вул. Л.Кобилиці (раніше вул. Чехова) в с. Товтри Заставнівського району Чернівецької області підлягає до задоволення.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 235, 247, 263 - 265, 273, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул.Л.Кобилиці, 23-а в с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складення повного судового рішення 01.11.2018 року.
Суддя Я.С.Стрілець