Справа № 2-329/11 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/5387/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, представника ЛКП «Снопківське» - Романюка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_7, Львівського комунального підприємства «Снопківське», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», ОСОБА_12, ОСОБА_5, за участю третіх осіб: Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Державного підприємства «НДІ Проектреконструкція», ТОВ «Інженерно-будівельної компанії «Будінтех», ОСОБА_13, ОСОБА_14 про усунення порушень у здійсненні права власності, зобов'язання вчинення дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року позивачі ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_10 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_15, ОСОБА_7 про усунення порушень у здійсненні права власності. Позивач ОСОБА_12 від позову відмовилась. Позовні вимоги неодноразово були уточнені та змінені, до участі у справі судом залучено осіб в процесуальному статусі відповідачів та третіх осіб. Відповідно до уточненених позовних вимог, суд розглянув позов ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_10 до ОСОБА_15, ОСОБА_7, ЛКП «Снопківське», ЛМКП «Львівводоканал», ОСОБА_12, ОСОБА_5, треті особи - Львівська міська рада, Виконавчий комітет Львівської міської ради, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, Державне підприємство «НДІ Проектреконструкція», ТОВ «Інженерно-будівельної компанії «Будінтех», ОСОБА_13, ОСОБА_14, про усунення порушень у здійсненні права власності, зобов'язання вчинення дій, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивачі свої вимоги обгрнтували тим, що вони проживають в квартирах в будинку АДРЕСА_1. На підставі договору довічного утримання від 19.08.2006 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_15 Розпорядженням Галицької РА ЛМР від 05.10.2005 року № 1228 власнику квартири АДРЕСА_1 було дозволено реконструювати квартиру з її розширенням шляхом влаштування надбудови на площі горища. З цією метою ОСОБА_15 одержано дозвіл на виконання будівельних робіт № 377/08 від 12.06.2008 року з терміном дії до 18.05.2010 року. Другий дозвіл на виконання будівельних робіт Інспекція ДАБК видала 12.06.2008 року з терміном дії до 15.06.2009 року. Початок будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 будинку призвів до численних тріщин по фасаду та у квартирах позивачів. Незважаючи на приписи інспекції архітектурно-будівельного контролю у листопаді 2009 року будівельні роботи були продовжені. Позивачі вважали, що протягом терміну дії дозволів на виконання будівельних робіт власник квартири АДРЕСА_1 не виконав приписів Інспекції ДАБК та не забезпечив одночасного з будівництвом здійснення авторського та технічного нагляду за будівництвом. Відтак, вважають реконструкцію такою, що проведена неправомірно.

Враховуючи уточнення, збільшення та зміну позовних вимог, позивачі просили суд:

1) зобов'язати відповідачів спільно усунути порушення в здійсненні права власності шляхом виконання робіт по ліквідації пошкоджень в житловому будинку АДРЕСА_1 в цілому та в квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 вказаного будинку, у відповідності до Проекту посилення ж/будинку АДРЕСА_1 розробленого ГІІ1 «Арк-проект» у 2015 р., а саме:

- посилити стіни підвалу металевими балками, а також влаштуванням металевої обойми по осі Б;

- стіни 1-го та 2-го поверхів по осях «1» і «6» під перекриттям посилити металевими тяжами;

- зовнішні стіни по осях «А», «В». «Г» - ззовні посилити металевими балками;

- фронтонну стіну в горищі по осі «1» посилити металевими пластинами.

Витрати на проведення ремонту розподілити відповідно до частки вини кожного у погіршенні технічного стану будинку, згідно з Технічними висновками № 2 (за результатами обстеження будинку по АДРЕСА_1) від жовтня 2016 року а саме:

- ЛМКП «Львівводоканал» - 44,00 %;

- співвласники ОСОБА_15, ОСОБА_7 - 32,68%;

- ЛКП «Снопківське» - 10,60%;

- власник ОСОБА_12 - 9,07%;

- власник ОСОБА_5 - 3.65%.

2) Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_5 пропорційно заподіяну матеріальну шкоду (понесених на відновлювальний ремонт зруйнованої дощової каналізації) у розмірі 28203,09 грн..

3) Стягнути з відповідачів пропорційно до їх частки відповідальності моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. (т.1, а.с.3-6, 60-63, т.3, а.с.12-16, 147-150, т.5, а.с.120, 244)

Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Не погоджується з висновком суду про те, що вимогу про усунення порушення в здійсненні права власності, не пов'язаного з позбавленням володіння, шляхом виконання робіт по ліквідації пошкоджень в житловому будинку, можуть ставити лише всі співвласники цього будинку, а не власник однієї квартири. Вважає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї вимоги на підставі неналежних та недопустимих доказів, а також не взяв до уваги наявні у матеріалах справи докази представлені позивачами про неправомірність поведінки відповідачів, наявність шкоди та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. Стверджує, що відповідачі не довели відсутності їх вини у завданні шкоди як будинку в цілому так і квартирам АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 зокрема. Вважає незаконною відмову суду у задоволенні вимоги про відшкодування матеріальних витрат понесених позивачами на відновлювальний ремонт та зазначає, що висновки суду першої інстанції про те, що ремонт проведено не у встановленому законом порядку, без належного погодження, без дозволу співвласників, без належного визначення виду робіт та їх вартості не ґрунтуються на нормах матеріального права. Також посилається на невідповідність висновків суду висновкам експертиз та неправильне викладення висновків експертиз і пояснень експерта в рішенні. Крім того, не погоджується з відмовою суду першої інстанції у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки наявні всі підстави для задоволення такої. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, представника ЛКП «Снопківське» - Романюка Р.О., про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності від 13.01.2005 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації ЛМР № 1228 від 05.10.2005 року ОСОБА_15 надано дозвіл на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням існуючих житлових приміщень мезоніну шляхом влаштування надбудови на площі горища згідно з проектними пропозиціями, замінити пічне опалення на газовий агрегат індивідуального опалення.

Державним НДПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» у серпні 2006 року розроблено робочий проект на перепланування квартири АДРЕСА_1 за рахунок розширення горища.

12.06.2008 року Інспекцією ДАБК у Львівській області виданий дозвіл № 377/08 на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири квартири АДРЕСА_1 з розширенням існуючих житлових приміщень мезоніну шляхом влаштування надбудови на площі горища. Строк дії дозволу до 15.06.2009 року. Цією ж інспекцією 06.11.2009 року винесено припис № 1/373-Ф, в якому запропоновано зупинити будівельні роботи в будинку та привести їх у відповідність до погодженої проектної документації. Наступний дозвіл був виданий Інспекцією ДАБК 31.12.2009 року строком дії до 31.12.2010 року.

Відповідно до висновку № 0150 судової будівельно-технічної експертизи від 30.03.2011 року, робочий проект на перепланування квартири АДРЕСА_1 не відповідає державним будівельним нормам, не погоджений та не затверджений у встановленому законом порядку. При цьому, виявлені відхилення від проектно-кошторисної документації. При проведенні будівельних робіт виявлені сліди руйнування несучих конструктивних елементів. Пошкодження в квартирах АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та у будинку могли виникнути внаслідок: проведення будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1; систематичного замокання та вимивання основи під фундаментом через руйнування дощової каналізації; через влаштування у підвальному приміщенні в межах квартири АДРЕСА_4. (т.2, а.с.15-22)

Згідно з висновком № 7155-7156 додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 23.11.2012 року при проведенні робіт по посиленню несучих конструктивних елементів можуть виникнути різні пошкодження в квартирах досліджуваного житлового будинку, тому кошторис на відновлювальний ремонт квартир АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та у будинку в цілому до завершення всіх робіт по підсиленню будинку складати не доцільно. Технічний стан обстежених конструкцій досліджуваного житлового будинку незадовільний. Якби спеціалістами Львівської філії «НДІпроекреконструкція» до початку проектних робіт (відповідно до вимог державних будівельних норм) були проведені відповідні інженерно-геологічні дослідження та обстеження стану несучих конструкцій досліджуваного житлового будинку, то в робочому проекті були б передбачені заходи по відновленню та підсиленню несучої здатності конструктивних елементів, які б запобігли руйнуванню досліджуваного будинку при проведенні даної реконструкції. Завершення будівельних робіт згідно даного проекту є неможливим. Передумовою для завершення будівельних робіт по розпочатій реконструкції квартири АДРЕСА_1 з розширенням існуючих житлових приміщень мезоніну шляхом влаштування надбудови на площі горища є виготовлення Робочого проекту по підсиленню конструктивних елементів (ліквідації виявлених пошкоджень у квартирах АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та у будинку в цілому). При проведенні завершення будівельних робіт по реконструкції квартири АДРЕСА_1, можуть виникати додаткові навантаження на несучі конструктивні елементи досліджуваного будинку. Виконані відповідачами ремонтно-будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_1 на горищі, яке примикає до неї, до необхідності ремонту та заміни покрівлі даху над квартирою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 не вплинули. (т.2, а.с.155-162)

Відповідно до висновку № 8473 судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2016 року робочий проект підсилення стін житлового будинку АДРЕСА_1 в цілому відповідає вимогам законодавства України, ДБН, державним стандартам та фактичному стану будинку. Основною причиною виникнення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_2, квартирі АДРЕСА_3 та у будинку в цілому було систематичне замокання та вимивання основи під фундаментами та просідання фундаментів (через зруйновану дощову каналізацію, зруйновану корозією мережу водопостачання, водовідведення, протікання, замулення стояків зовнішніх водостоків). (т.4, а.с.190-194)

Згідно з наданими Державним НДПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» технічними висновками у 2009 році про стан конструкцій житлового буд. АДРЕСА_1 з розширенням існуючих житлових приміщень мезоніну шляхом влаштування надбудови на площі горища, згідно розробленого робочого проекту можливе і не погіршить існуючого стану будинку. (т.1, а.с.115-118)

Відповідно до технічних висновків за результатами обстеження буд. АДРЕСА_1, складених ОСОБА_16 в 2012 році, до появи незадовільного стану конструкцій будинку та тріщин в стінах призвели аварійний стан каналізаційної мережі, виконання прибудови у дворі будинку, виїмка грунту по фасаду будинку, влаштування надбудови при реконструкції квартири АДРЕСА_1. (т.2, а.с.83-93)

Згідно з технічними висновками № 2 за результатами обстеження буд. АДРЕСА_1, складених ОСОБА_16 в 2016 році, спеціалістом вирішено питання розподілу кошторисних витрат на ремонт будинку між власниками квартир та іншими субєктами господарської діяльності. При цьому визначено, що при проведенні ремонту в частині впливу надбудови (розширення квартири АДРЕСА_1) витрати розподіляються так: квартира АДРЕСА_4 -19,966%, квартира АДРЕСА_3 - 8,041%, квартира АДРЕСА_1 - 71,993%. При проведенні ремонту в усьому будинку витрати розподіляються так: «Львівводоканал» - 44%, ЛКП «Снопківське» - 10,6%, квартира АДРЕСА_4 - 19,966x0,454=9,07%, квартира АДРЕСА_3 - 8,041x0,454=3,65%, квартира АДРЕСА_1 - 71,993x0,454 = 32,68%. (т.5, а.с.50-58)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог.

Позивачами заявлено позовні вимоги про зобов'язання спільно усунути порушення в здійсненні права власності, не пов'язаних з позбавленням володіння, шляхом виконання робіт по ліквідації пошкоджень в житловому будинку та в квартирах відповідності до проекту посилення житлового будинку розробленого ПП «Арк-проект» та витрати на проведення ремонту розподілити відповідно до частки вини кожного у погіршенні технічного стану будинку, згідно з Технічними висновками № 2 (за результатами обстеження будинку по АДРЕСА_1) від жовтня 2016 року, а також витрати на проведення ремонту розподілити відповідно до частки вини кожного у погіршенні технічного стану будинку, згідно з Технічними висновками № 2 (за результатами обстеження будинку по АДРЕСА_1) від жовтня 2016 року а саме: ЛМКП «Львівводоканал» - 44,00 %; співвласники ОСОБА_15, ОСОБА_7 - 32,68%; ЛКП «Снопківське» - 10,60%; власник ОСОБА_12 - 9,07%; власник ОСОБА_5 - 3.65%.

Разом з тим, згідно з положеннями ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов'язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру.

Відповідно до ч.3 і ч.4 ст.10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК Ураїни з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК (1540-06 ) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У будь-якому випадку обов'язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

Однак доказів завдання відповідачами неподільної шкоди взаємопов'язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру позивачами не подано, як і не подано доказів щодо розміру завданої шкоди.

В зв»язку з цим колегія суддів вважає, що суд не мав підстав для покладення обов»язку на відповідачів спільно усунути порушення в здійсненні права власності, не пов'язаних з позбавленням володіння, шляхом виконання робіт по ліквідації пошкоджень в житловому будинку та в квартирах, а також розподілу витрат на проведення ремонту в частках.

При цьому колегія враховує, що правовідносини сторін регулюються ст.ст.1166, 1190, 1192 ЦК України, і приходить до висновку, що оскільки позивачами не подано доказів на підтвердження завдання конкретно визначених збитків кожним з відповідачів, не подано доказів на підтвердження розміру збитків, завданих кожному з позивачів, апеляційний суд не має підстав для зміни неналежного способу захисту порушеного права на належний спосіб та визначення обов»язку кожному звідповідачів щодо відшкодування в натурі чи стягнення збитків.

Також колегією суддів враховуються такі положення законодавства та обставини.

Відповідно до п. 1.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190 (далі - Правила), ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Згідно з п. 1.2 Правил користування інші терміни вживаються у значенні, наведеному у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону визначені такі терміни:

- виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово- комунальну послугу;

- власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу абокомплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Позивачі є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, а отже, повинні виконували Правила користування.

Відповідно до пунктів 1.3, 14.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу № 190 від 27.06.2008 року, виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі. Вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об'єкти перебувають на балансі.

Пунктом 15.6. вказаних Правил передбачено, що ліквідація пошкоджень виконується виробником або організаціє ю, яка має відповідну ліцензію на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, за участю виробника.

В зв»язку з викладеним колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про відшкодування витрат на ремонт дощової каналізації не можуть бути покладені на відповідачів, оскільки такий ремонт проведено всупереч визначеному в Правилах порядку.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ремонт проведено у зв»язку з бездіяльністю Львівського комунального підприємства «Снопківське», Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» з посиланням на встановлення експертизами судово-будівельних експертизами фактів руйнування не може прийматись до уваги, оскільки цими експертизами не встановлювались факти бездіяльності.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Крім того, згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 4 та 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №9 встановлено, що відповідно до ст.137 ЦПК ( 1502-06 ) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до позовної заяви (т.3, а.с.14) позивачі посилались на те, що внаслідок проведення будівельних робіт відповідачами ОСОБА_15, ОСОБА_7 будинок доведено до аварійного стану.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано виходив з недоведеності завдання моральної шкоди.

Так з матеріалів справи вбачається, що доказів на підтвердження факту проживання в аварійному будинку суду не подано.

А відтак, оскільки доказів на підтвердження вказаної обставини не додано до апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на доведеність моральних страждань.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду висновкам експертиз та неправильне викладення висновків експертиз і пояснень експерта в рішенні не можуть прийматись до уваги, оскільки вищенаведеним стверджується безпідставність позову, а саме лише помилкове посилання в рішенні на те, що позивачами ставиться вимога щодо спільної сумісної власності всіх мешканців, не може бути підставою для скасування рішення суду.

А відтак, оскільки судом по суті правильно вирішено спір, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 січня 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.