Провадження № 22-ц/4808/147/18
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Фединяка В.Д.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А., секретар Турів О.М.

з участю представника ОСОБА_2,

ОСОБА_4 його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на рішення старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна Павла Павловича: стягувач ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2018 року, постановлену суддею Татаріновою О.А. в м.Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з скаргою на рішення старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна Павла Павловича: стягувач ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

Вимоги скарги мотивовані тим, що 29.03.2018 року ОСОБА_3, яка за довіреністю від 17.10.2012 року діє від імені ОСОБА_2, до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області подано заяву та виконавчий лист № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року, який виданий Івано-Франківським міським судом, щодо зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківськ шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажем металевої решітки для доступу до спільного коридору та горища. 29.03.2018 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Татакіним П.П. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску. ОСОБА_3 оскаржено дії державного виконавця, як протиправні. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22.05.2018 року скарга задоволена, зобов'язано державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист № 0907/5844/2011 згідно п. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Дана ухвала оскаржена ОСОБА_4 в апеляційному порядку. 04.07.2018 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Татакіним П.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56078696 по виконанню виконавчого листа № 0907/5844/2011 та зобов'язано ОСОБА_4 виконати рішення суду на протязі 10 робочих днів. Вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження незаконними, оскільки такими діями порушені його конституційні права вільно володіти та розпоряджатись своєю власністю, набутою законним шляхом. Зазначає, що виконавчий лист № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року визначений строком пред'явлення до виконання до 19.12.2013 року. Оскільки виконавчий лист видано після набрання чинності законом № 2677-VI, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатись цим законом і становить один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 18.12.2012 року. Згідно відомостей з реєстру ВП: 13.05.2013 року надходження виконавчого листа до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області згідно виконавчого провадження № 37899743; 14.05.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 31.10.2013 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу за заявою ОСОБА_2, п. 1 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 14.11.2013 надходження виконавчого листа до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області згідно виконавчого провадження № 40756818; 14.11.2013 стягувачем ОСОБА_2 було попередньо подано заяву про повернення виконавчого документу стягувачу та відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження; 04.07.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4389883 на підставі заяви ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2; 03.02.2016 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з його виконанням; 03.02.2016 повернення виконавчого листа до суду з повідомленням сторін; 06.04.2017 винесена постанова про відновлення виконавчого провадження через 1 рік та 2 місяці у зв'язку з скасуванням постанови про закриття. Виконавчий лист на виконання не надходив; 22.05.2017 року вимога державного виконавця про інформацію не надходження виконавчого листа до виконання; 13.09.2017 надсилання Івано-Франківським міським судом виконавчого листа; 28.09.2017 ухвала Івано-Франківського міського суду про скасування постанов державного виконавця про примусове виконання виконавчого листа з причин його ненадходження до виконання; 23.10.2017 винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його власноручно поданої заяви. Пропуск річного строку на виконання вищевказаного виконавчого листа відбувся ще 03.02.2016 року. Старший державний виконавець Татакін П.П. на дане уваги не звернув, хоча був зобов'язаний повернути виконавчий документ без виконання. Жодним рішенням суду строк на виконання виконавчого листа не поновлено. При винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 56078696 державний виконавець не володів інформацією, що у провадженні Івано-Франківського міського суду з 2016 року перебуває справа про визнання виконавчого листа № 0907/5844/2012 від 18.01.2013 року таким, що не підлягає виконанню, в тому числі з мотивів відсутності об'єкту виконання. Зазначає також, що між ним та ОСОБА_2 немає спору, він тричі самостійно відзивав з ВДВС виконавчий лист, який пред'являє його мати ОСОБА_3, користуючись довіреністю з 2012 року, всупереч волі довірителя. Також, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 56078696, державний виконавець не володів інформацією, що представник ОСОБА_3 подала до суду заяву про визнання її сина ОСОБА_2 обмежено дієздатним. Користуючись довіреністю від 17.10.2012 року, ОСОБА_3 знову подала заяву про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному виконавчому листу без волевиявлення самого стягувача, оскільки він станом на 04.07.2018 року перебував в стаціонарі закритого типу. Остання заява ОСОБА_2 до виконавчої служби написана ним особисто 19.10.2017 року та зареєстрована у реєстрі кореспонденції ВДВС Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, на підстав якої було повернуто виконавчий лист знову. Інших особистих заяв стягувач ОСОБА_2 до суду або ВДВС не подавав. ОСОБА_3 із заявами сина не погоджується та вчиняє інші дії всупереч волі самого стягувача, користуючись чинністю довіреності. Просив визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56078696 від 04.07.2018 року, яка винесена старшим державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Татакіним П.П. з виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року виданого Івано-Франківським міським судом.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2018 року скаргу ОСОБА_4 задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна П.П. про відкриття виконавчого провадження ВП № 56078696 від 04.07.2018 року з виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року виданого Івано-Франківським міським судом.

На дане рішення представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не враховано вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої строки пред'явлення виконавчого документу до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документу до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Вказує на те, що зазначений ОСОБА_4 перелік дат з відомостей реєстру ВП є розрізненим, не відображає фактичного руху виконавчого документа. Зазначає, що самим боржником визнається факт вчасного пред'явлення виконавчого листа стягувачем, зазначаючи, що протягом періоду з 18.12.2012 року по 18.12.2013 року виконавчий документ було пред'явлено до виконання. Виконавчий лист № 0907/5844/2011 виданий Івано-Франківським міським судом 18.01.2013 року на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012. Виконавче провадження № 37899743 відкрито згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.05.2013 року. На підстави заяви ОСОБА_2 постановою від 31.10.2013 року виконавчий лист йому повернуто, але стягувач змінив намір і подав виконавчий лист повторно заявою від 14.11.2013 року. 14.11.2013 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01.07.2014 року постанову ВП № 40756818 від 14.11.2013 року скасовано та зобов'язано відділ ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції усунути порушене право ОСОБА_2 на належне виконання виконавчого листа по справі № 0907/5844/2011 року. 08.07.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказує на те, що про факт закриття виконавчого провадження 03.02.2016 року вона дізналася при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження. Зазначає, що ОСОБА_4 у скарзі посилається на пропуск іншого строку пред'явлення документу до виконання, а саме 03.02.2016 року, коли державним виконавцем була винесена постанова про закриття виконавчого провадження по 13.09.2017 року коли державний виконавець отримав виконавчий документ з Івано-Франківського міського суду. На думку апелянта, 13.09.2017 року діяла нова редакція Закону України «Про виконавче провадження». Стаття 12 вказаного закону передбачає, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років. Судом не вірно застосовано положення попередньої редакції Закону України «Про виконавче провадження». 13.02.2016 року державний виконавець прийнявши постанову про закінчення виконавчого провадження повернув 08.02.2016 року виконавчий документ не стягувачу, а суду. Безпідставними, на думку апелянта, є твердження ОСОБА_4 про те, що строк слід обчислювати з 03.02.2016 року, так як постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.02.20174 року. 29.03.2018 року апелянтом пред'явлено вказаний виконавчий лист до виконання повторно, однак в цей же день стягувачу повернуто виконавчий лист через несплату авансового внеску. Вказує на те, що ухвалою від 22.05.2018 року суд визнав повернення виконавчого листа стягувачу незаконним, повідомлення державного виконавця скасував, зобов'язав МВ ДВС ГТУЮ прийняти виконавчий лист до примусового виконання. На виконання вказаної ухвали 04.07.2018 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Судом не досліджено факти і дати, не застосовано імперативну норму двох законів «Про виконавче провадження». Скасовуючи постанову від 04.07.2018 року Івано-Франківський міський суд скасував попереднє судове рішення від 22.05.2018 року.

У порядку п.8 ч.1 Розділу XIIІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах від 29.12.2017 № 452/2017 ліквідовано, зокрема: Апеляційний суд Івано-Фраеківської області, та утворено Івано-Франківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Івано-Франківську область, з місцезнаходженням у місті Івано-Франківську.

Відповідно до частини шостої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди, що ліквідуються, припиняють здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Івано-Франківський апеляційний опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Івано-Франківським апеляційним судом та у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити скаргу.

ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу не визнали, вважають оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, що станом на час набрання рішенням Івано-Франківського міського суду відповідно до рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012 року законної сили, тобто станом на 18.12.2012 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» № 2677-VI від 09.03.2011 року, ст. 22 якого встановлено один рік для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 9 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

У даному випадку суд видав виконавчий лист 18.01.2013 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (тобто з 18.12.2012 до 18.12.2013 року).

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що дії державного виконавця при вирішенні 04.07.2018 року питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 18.01.2013 року № 0907/5844/2011 не відповідали вимогам закону у зв'язку з спливом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 17.08.2012 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківську шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажем металевої решітки для доступу до спільного коридору та горища (а.с.87-89).

18.01.2013 року Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист № 0907/5844/2011 (а.с.11-14,67-68).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 01.07.2014 року скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 40756818 від 14.11.2013 року, винесену державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ Раковецьким М.С. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 0907/5844/2011, виданого Івано-Франківським міським судом 18.01.2013 року, зобов'язано ВДВС Івано-Франківського МУЮ усунути порушене право ОСОБА_2, на належне виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року (а.с.82-83).

Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Раковецьким М.С. 03.02.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року у зв'язку з його виконанням (а.с.25).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17.02.2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2, суб'єкт оскарження - головний державний виконавець ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецький М.С., заінтересована особа ОСОБА_4, про поновлення строку подання скарги, визнання неправомірними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р., скасування постанови про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р., зобов'язання державного виконавця виконати виконавчий лист Апеляційного суду від 18.01.2013р. за №0907/5844/2011, зобов'язати головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецького М.С. усунути порушене право ОСОБА_2 на належне виконання виконавчого листа за №0907/5844/2011 від 18.01.2013р., скаргу задоволено частково, скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецького М.С. про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено (а.с.84-86).

06.04.2017 року Головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецьким М.С. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року (а.с.27,28,31).

22.05.2017 року до Івано-Франківського міського суду надіслано Вимогу державного виконавця з приводу непред'явлення виконавчого документу у відповідності до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.29).

24.05.2017 року Івано-Франківським міським судом на запит адвоката Йосифіва П.І. надано інформацію про те, що згідно реєстраційних форм обліку вхідної кореспонденції Івано-Франківського міського суду, 08.02.2016 року виконавчий лист № 0907/5844/2011 повернуто ВДВС Івано-Франківського МУЮ до Івано-Франківського міського суду у зв'язку із закінченням виконавчого провадження (а.с.30).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 28.09.2017 року скаргу ОСОБА_4 на постанову Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Раковецького М.С. задоволено, визнано постанову Головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Раковецького М.С. ВП № 43898832 від 22.05.2017р. про примусове виконання рішення незаконною, скасовано постанову ВП № 43898832 від 22.05.2017р. про примусове виконання рішення по виконавчому провадженню щодо зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківськ, яка винесена Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Раковецьким М.С. (а.с.42-46).

12.09.2017 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області надіслано виконавчий лист № 0907/5844/2011 (а.с.32).

Відповідно до копії заяви від 19.10.2017 року поданої ОСОБА_2 до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, він просить закрити виконавче провадження № 43098832 від 10.10.2017 року, та просить повернути виконавчий лист № 0907/5844/2011 року від 18.01.2013 року без виконання, так як немає перешкод зі сторони ОСОБА_4 в користуванні ним горищем (а.с.33,64).

Дана заява зареєстрована у Івано-Франківському МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, що підтверджується копією журналу загальної вхідної кореспонденції (а.с.34-35)

23.10.2017 року Головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Раковецьким М.С. винесено постанову ВП № 43898832 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі його заяви про повернення виконавчого листа без виконання (а.с.36-37), надіслано сторонам виконавчого провадження (а.с.38).

29.03.2018 року представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась із заявою до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про прийняття до примусового виконання виконавчий лист в оригіналі № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року (а.с.65).

Як вбачається з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29.03.2018 року, старшим державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Татакіним П.П., розглянувши заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №0907/5844/2011 від 18.01.2013 року, вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки він не надав підтвердження сплати авансового внеску (а.с.15-16,66).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22.05.2018 року (а.с.17-19,72-73) визнано протиправними дії державного виконавця щодо неприйняття виконавчого документа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року до виконання, зобов'язано державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист №0907/5844/2011 від 18.01.2013 року, згідно п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

02.07.2018 року представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась із заявою до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про прийняття до примусового виконання оригінал виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року за відкритим виконавчим провадженням № 43898832 (а.с.20).

Постановою старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 04.07.2018 року відкрито виконавче провадження № 56078696 з виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 року виданого 18.01.2013 року Івано-Франківським міським судом (а.с.8-9,10,74).

Частиною п'ятою статті 124 Конституції України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанції) передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 14 ЦПК України 2004 року, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналогічні положення встановлені статтею 18 ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 1 Закону № 606-XIV визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (частина перша статті 25 Закону № 606-XIV).

За змістом положень статті 26 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статті 18 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Закону № 606-XIV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону № 606-XIV у разі повернення виконавчого чого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

29.03.2018 року представник стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулась із заявою до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про прийняття до примусового виконання виконавчий лист в оригіналі № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року (а.с.65).

Як вбачається з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 29.03.2018 року, старшим державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Татакіним П.П., розглянувши заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №0907/5844/2011 від 18.01.2013 року, вказаний виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 4 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV у зв'язку з нездійсненням ним авансування на проведення виконавчих дій, що є перешкодою для подальшого виконання рішення суду.

За таких обставин, суд першої інстанції, прийшов помилкового висновку про пропуск строку пред'явлення до виконання виконавчого листа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року виданого Івано-Франківським міським судом, так як строк виконання зазначеного листа переривався у зв'язку з пред'явленням його до виконання у листопаді 2013 року.

Отримавши постанову від 29 березня 2018 року про повернення виконавчого листа, стягувач у липні 2018 року знову пред'явив його до виконання з додержанням строку, встановленого ст.22 Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» № 2677-VI від 09.03.2011 року, статтею 22 якого встановлено один рік для пред'явлення до виконання виконавчого листа.

Перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд враховує як положення статті 22 Закону про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року N 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Відповідно роз'яснень даних у п.22 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п'ятої статті 47 у взаємозв'язку з вимогами пункту 7 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження, повернення виконавчого документа стягувачу не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Пунктами 1 та 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду вважає невірним висновок суду першої інстанцій, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа №0907/5844/2011, виданого 18.01.2013 року Івано-Франківським міським судом пропущено, оскільки після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документу на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 03 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Татакіна Павла Павловича, стягувач ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 24 жовтня 2018 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А. Девляшевський