Номер провадження: 22-ц/785/7051/18
Номер справи місцевого суду: 501/2094/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М.,

Цюри Т.В.

за участю секретаря: Чепрас А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області (третя особа ОСОБА_4) про визнання акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації та рішення органу місцевого самоврядування незаконними та їх скасування за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 липня 2018 року, -

встановив:

06 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеської області в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкту до експлуатації від 01.10.2001 року щодо введення до експлуатації об'єкту за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати незаконним та скасувати рішення №226 від 09.10.2001 року Виконавчого комітету Олександрівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, на якому розташовано належне їй нерухоме майно зокрема й літня кухня - гараж з підвалом під літ. «З», поблизу з якою ОСОБА_4(третя особа) самовільно збудував гараж, позначений у технічній документації під літерою «Б», що призвело до порушення її прав. Посилаючись на вимоги ст.ст.3, 24 Закону України «Про планування і забудову території», ст.ст.5, 22 Закону України «Про основи містобудування», ст.ст.6, 23 ЗК України, вважає, що Виконавчий комітет Олександрівської селищної ради порушив перелічені норми закону і не дотримався ДБН А.3.1-3-94., та, як результат, незаконно затвердив акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 01.10.2001 року, щодо введення до експлуатації об'єкту за адресою: АДРЕСА_1, на підставі якого прийняв незаконне рішення №226 від 09.10.2001 року (а.с.2-6).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Чорноморської міської ради Одеської області (третя особа ОСОБА_4) про визнання акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації та рішення органу місцевого самоврядування незаконними та їх скасування - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 липня 2018 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що позивач, в порушення принципу юридичної визначеності як невід'ємної частини принципу верховенства права, та всупереч приписам ст.124Конституції України, намагається скасувати право власності третьої особи на гараж під літерою «Б» шляхом повторного розгляду вже вирішеної справи.

З таким висновком районного суду повністю погоджується апеляційний суд, з огляду на наступні обставини.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, житлового будинку, допоміжних будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7-15).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.12.2012 року право власності на літню кухню - гараж з підвалом під літ. «З» ОСОБА_3 отримала на підставі рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області від 29.11.2012 року за №741 (а.с.15).

Третя особа - ОСОБА_4 є власником житлового будинку, допоміжних будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі і гаражу під літ. «Б» (а.с.16-21).

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 06.12.2001 року право власності на гараж під літ. «Б» ОСОБА_4 отримав на підставі рішення Олександрівської селищної ради від 09.10.2001 року за №226 (а.с.21).

Згідно акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 01.10.2001 року державна технічна комісія встановила відповідність державним будівельним нормами та відсутність порушень санітарно - епідеміологічних і пожежних норм за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (колишня назва - м. Іллічівськ), смт. Олександрівка, вул. Степова, 123 та прийняла рішення про можливість введення до експлуатації об'єктів за вказаною адресою (а.с.22-23).

Виконавчий комітет Олександрівської селищної ради своїм рішенням від 09.10.2001 року за № 226 вирішив затвердити акт про закінчення будівництва та визнав за ОСОБА_4 право власності, в тому числі й на гараж під літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20.10.2010 року встановлено, що станом на 16.03.2010 року літня кухня - гараж з підвалом під літ. «З», побудовані ОСОБА_3 було самовільним будівництвом (а.с.66).

Право власності на літню кухню - гараж з підвалом під літ. «З» ОСОБА_3 отримала більше ніж через 11 років після того, як гараж ОСОБА_4 було зведено та введено до експлуатації.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01.10.2013 року встановлено, що наявність гаража під літ. «Б» не порушує права позивача (а.с.37-39).

Доводи апелянта про те, що введення до експлуатації та набуття і оформлення права власності ОСОБА_4 на гараж під літ. «Б» було здійснено незаконно, всупереч законодавству, яке діяло на той час, і що спричинило порушення прав ОСОБА_3, оскільки вона побудувала свою літню кухню - гараж з підвалом у 1999 році, а ОСОБА_4 побудував свій гараж - пізніше, у 2000 році, і тому акт державної технічної комісія про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатаціїта рішення Олександрівської селищної ради № 226 від 09 жовтня 2001 року слід визнати незаконними, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїй практиці (рішення у справах «Рибак проти Росії» від 25.07.2003 року, «Світлана Науменко проти України» від 09.11.2004 року), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання остаточності рішення, неприпустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. За цим принципом, жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов'язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи, і сама можливість двох поглядів на один предмет не є підставою для повторного розгляду.

З урахуванням викладеного, районний суд вірно приходить до висновку, що позивач, в порушення принципу юридичної визначеності, як невід'ємної частини принципу верховенства права, та всупереч приписам ст.124 Конституції України, намагається скасувати право власності третьої особи на гараж під літерою «Б» шляхом повторного розгляду вже раз вирішеної справи.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5- залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра