ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1413/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/83/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників відповідачів,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Хмельницької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Базарника Б.І. від 06 червня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в становив:

Увересні 2016 року ОСОБА_4, звертаючись з цим позовом до відповідачів, вказував, що 31.01.2005 року прокуратурою Хмельницької області стосовно ряду осіб було порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. 25.02.2005 року йому пред'явлено обвинувачення за ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч.2 ст. 366 КК України ( в редакції 2001 року), ч. 2 ст. 165 КК України (в редакції 1960 року) та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 03.06.2005 року слідство у справі закінчено, а справу направлено до суду для розгляду по суті. 26.12.2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття кримінальної справи відносно позивача на підставі п.2 ст. 6, ст. 130, п. 2 ч.1 ст. 213, ст.ст. 214, 215 КПК України за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Вказував, що незаконним порушенням кримінальної справи щодо нього, незаконним притягненням його як обвинуваченого, незаконним обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, незаконним накладенням арешту на майно, штучним створенням доказів прокуратурою Хмельницької області йому заподіяноморальну шкоду, яка полягає у порушенні життєвих зв'язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, душевних стражданнях, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань.

З врахуванням збільшення позовних вимог остаточно просив стягнути з Державного бюджету України на свою користь 409600 грн. моральної шкоди - за час перебування під слідством 128 місяців (кримінальна справа щодо нього порушена 31.03.2000 року і закрита 26.12.2011 року), виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.06.2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку 104244 грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та застосуванням запобіжного заходу.

В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба Українивважає рішення суду незаконним та необґрунтованим,прийнятим з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, судом не враховано недоведеність факту заподіяння моральної шкоди позивачу, необґрунтовано завищено розмір відшкодування шкоди. Не враховано, що відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна платане застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.Тому суд як розрахункову величину мав би застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник прокуратури Хмельницької області при вирішенні справи покладається на думку суду.

Позивач поданою заявою просив розглянути справу за його відсутності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 31.01.2005 року слідчим прокуратури Хмельницької області винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 та інших осіб за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 212 КК України (в редакції 2001 року), ч. 2 ст. 165 КК України (в редакції 1960 р), ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції 2001 р.).

20.08.2009 року слідчим прокуратури Хмельницької області за результатами розгляду матеріалів справи №29/2206 винесено постанову про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за ч.6 ст. 19 КК України (в редакції 1960 р.), ч. 3 ст. 212 КК України (в редакції 2001 р.), змінивши кваліфікацію його дій з ч. 5 ст. 27 КК України на ч.3 ст. 212 КК України (в редакції 2001 р.), а також за ч. 2 ст. 165 КК України (в редакції 1960 р.), ч.2 ст. 366 КК України (в редакції 2001 р.).

20.08.2009 року постановами слідчого прокуратури Хмельницької області ОСОБА_4притягнуто як обвинуваченого за вказаними статтями КК України та обрано йому запобіжний захід - підписку про невиїзд.

26.12.2011 року слідчим прокуратури Рівненської області винесено постанову про закриття кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 212 КК України ( в редакції 2001 р.), ч.2 ст.165 КК України (в редакції 1960 р.), ч.2 ст. 366 КК України (в редакції 2001 р.) на підставі п.2 ч.1 ст. 213 КПК України - за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 з моменту пред'явлення йому обвинувачення (20.08.2009 року) до закриття кримінальної справи та скасування запобіжних заходів26.12.2011 року незаконно перебував під слідством та судом упродовж 28 місяців та 7 днів, чим йому завдано моральної шкоди,яка полягала у душевних стражданнях внаслідок тривалого кримінального переслідування, що мало для нього негативні наслідки, суттєво вплинуло на його психоемоційний стан, вимагало зусиль для організації його життя. Заподіяна моральна шкода підлягає відшкодуванню, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, та складає 104244 грн.

Посилання апелянта на недоведення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними.

Так, відповідно до ст.ст. 3,56 Конституції України, людина,її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Положеннями частин 1, 2, 7 статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 1, ст. 2, ч.ч. 5-6 ст. 4, ч.ч.2-3 ст.13 цього Закону в редакції на час виникнення спірних правовідносинпідлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідокнезаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю подій кримінального правопорушення, відсутності у діянні складу кримінального правопорушення, або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, постановлення виправдувального вироку суду.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться за кожен місяць перебування під судом чи слідством.

Суд першої інстанції правильно констатував, що позивач незаконно перебував під слідством і судом більш як 28 місяців, щодо нього було обрано запобіжний захід та вчинялися слідчі дії, а отже, мав місце факт незаконного порушення цими діями відповідача особистих немайнових прав позивача (право на свободу та особисту недоторканість, недоторканість особистого життя, право на вільний вибір місця проживання та свободу пересування) та можливості позивача вільно і на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя, що безумовно завдало йому моральних страждань, порушило його нормальний спосіб життя та вимагало зусиль дляорганізації життя.

Відповідно до п. 5.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діють на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд обґрунтовано застосував положення (ч.ч. 2,3 ст. 13) спеціального закону - Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», за якими розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством; відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Суд повно врахував усі обставини справи і визначив розмір відшкодування завданої моральної шкоди у мінімальному розмірі, передбаченому законом - виходячи з одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Положення п. 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»не підлягає застосуванню, оскільки врегульовує правовідносини щодо застосування прожиткового мінімуму як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги щодо помилкове неврахування судом цих норм закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п останов ив:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 жовтня 2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції:Базарник Б.І. Провадження№22-ц/4820/83/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 30