КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4080/18
Провадження № 2/552/1349/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря Павленко Л.М.

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_1. відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, представника третьої особи Івко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи орган опіки та піклування в особі служби дітей Київської районної у місті Полтаві ради, орган опіки піклування в особі служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Мають дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач з дітьми постійно проживає в АДРЕСА_2, де вони навчаються у школі, відвідують гуртки. Позивач самостійно займалась їх вихованням, піклувалась про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток. Діти забезпечені всім необхідним для гармонійного розвитку та навчання. 26 червня 2018 року відповідач без відома позивача забрав дітей та забороняє їй спілкуватися з ними. Просила визначити місце проживання дітей з нею.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання неповнолітніх дітей посилаючись на те, що 08 березня 2018 року позивач без його згоди забрала дітей з їх постійного місця проживання та реєстрації та перевезла в будинок, що належить її сестрі в с. Коломацьке. Позивач не проживає разом з дітьми, а мешкає в м. Лубни зі своїм співмешканцем. Діти залишились без материнського піклування та їх вихованням займалась мати позивача та її сестра. 26 червня 2018 року за проханням дочки ОСОБА_6, яка зателефонувала і просила забрати їх та не віддавати позивачу та її співмешканцю, відповідач забрав дітей. Діти самостійно, без будь-якого супроводу їхали у міжміському автобусі. Такими діями, позивач створила небезпечну ситуацію для дітей. ОСОБА_2 матеріально забезпечений, має у власності ? частину приватного будинку, де створені всі належні умови для проживання дітей.

Ухвалою суду від 31 липня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року зустрічна позовна заява об'єднана з первісним позовом в одне провадження.

Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та пояснив, що позивач працює, у будинку її рідної сестри створені всі належні умови для проживання дітей, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач не виконує рішення суду щодо стягнення аліментів, з червня 2018 року аліменти не сплачує. Зустрічні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 первісний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 первісний позов не визнала та пояснила, що позивачем не надано суду доказів щодо місця свого проживання та як наслідок належних умов для проживання дітей. Характеристики зі школи не можуть бути взяті до уваги, оскільки в школі с. Коломацьке діти

навчалась протягом двох місяців. Зустрічні позовні вимоги підтримала та пояснила, що батьком дітей створені всі належні умови для їх комфортного проживання, навчання та відпочинку. При ухваленні рішення просила врахувати думку ОСОБА_6 та задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби дітей Київської районної у місті Полтаві ради Івко А.Г. пояснила, що у складі комісії виходила за місцем проживання ОСОБА_2, де був складений акт обстеження умов проживання. Діти в будинку, який належить відповідачу за первісним позовом та його матері мають окремі кімнати, в яких є все необхідне для навчання, відпочинку та розвитку, для них створені належні умови. Будинок з усіма зручностями, кімнати вмебльовані, наявна побутова техніка, прибрано, охайно. Відносини в сім'ї доброзичливі. Повністю підтримує висновок органу опіки щодо доцільності визначення місця проживання дітей з їх батьком ОСОБА_2

Представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації ОСОБА_8 у судовому засіданні, яке мало місце 03 жовтня 2018 року пояснила, що на підставі заяви ОСОБА_5 нею проводився акт обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2. Даний будинок належить на праві власності сестрі позивача ОСОБА_5 та в якому проживають ОСОБА_5 з дітьми та сім'я її сестри. На час обстеження дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у будинку не було. За результатами огляду встановлено, що будинок має всі зручності , для дітей є окремі кімнати, вони забезпечені одягом, взуттям, іграшками. Зі слів власника будинку, вона не заперечує щодо проживання в ньому ОСОБА_5 з дітьми.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників третіх осіб, свідків, спеціаліста, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 02 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 травня 2018 року розірвано.

Сторони мають дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з пояснень сторін, діти з часу народження та до березня 2018 року проживали разом з батьками за адресою АДРЕСА_3. У березні 2018 року позивач ОСОБА_5 разом з дітьми переїхала до с. Коломацьке Полтавського району та області.

Згідно акту обстеження умов проживання, який затверджений 22 серпня 2018 року , на підставі заяви ОСОБА_5 , проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2. Житловий будинок складається з 5 кімнат, в будинку всі зручності. Для виховання та розвитку дітей створені задовільні умови: є окремі кімнати для дітей з письмовими столами, комп'ютером, ліжком, шафами. Діти забезпечені сезонним одягом, взуттям, іграшками. Будинок належить ОСОБА_9 - сестрі ОСОБА_5, в якому зареєстровані власник та члени її сім'ї, позивач ОСОБА_5 з дітьми проживає без реєстрації. Власник будинку не заперечує щодо проживання малолітніх дітей своєї сестри в її будинку. Стосунки в сім'ї доброзичливі.

Як встановлено в судовому засіданні зі слів представника органу опіки, обстеження проводилось у відсутність малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Позивачем ОСОБА_5 надана характеристика з попереднього місця роботи, яка не може бути врахована судом, оскільки в ній не зазначено період роботи даної особи . Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_5 з 03 вересня 2018 року перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_10, а тому може надати характеристику, що відповідає сьогоденню.

З 26 червня 2018 року діти проживають з відповідачем ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3, де вони є зареєстровані з часу народження та місця реєстрації не змінювали.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 12 вересня 2018 року за адресою АДРЕСА_3 встановлено, що будинок складається з 4 кімнат, обладнаний всіма зручностями. Кімнати вмебльовані, є побутова техніка. Діти мають окремі кімнати в яких є все необхідне для навчання, відпочинку та розвитку, створені належні умови , іграшками забезпечені, одяг відповідає сезону. Стосунки в сім'ї родинні, доброзичливі, характер стосунків сприятливий для виховання дітей.

Згідно ст. 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи місце проживання дітей, судом береться до уваги той факт, що у судовому засіданні представником позивача не надано пояснень з приводу фактичного місця проживання ОСОБА_5, оскільки з постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1.

Отже, чи створені належні умови проживання для малолітніх дітей позивачем за адресою АДРЕСА_1 суду не доведено.

Також відсутні відомості, що це за нерухоме майно, кому воно належить та на якій підставі в ньому мешкає позивач ОСОБА_5

Тому акт обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 не може бути прийнятий судом, оскільки позивачем і в ході підготовчого судового засідання підтверджено її фактичне проживання в місті Лубни, тобто в тому населеному пункті, де вона працює.

Відповідач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 лютого 2000 року є власником ? частини жилого будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_3. Власником іншої частини є його мати ОСОБА_11.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що знає відповідача ОСОБА_2 протягом тривалого часу, оскільки проживає по сусідству. Ніколи не чула в їх сім'ї сварок, ніхто не зловживає спиртними напоями. ОСОБА_5 не проживає за адресою АДРЕСА_3 з березня 2018 року. На даний час вихованням дітей займається ОСОБА_2 та йому допомагає йогом мати ОСОБА_11 Зі слів ОСОБА_6, остання боїться свою мати, оскільки та її ображає. Не бачила, щоб ОСОБА_5 приїжджала до свої дітей.

Позивач ОСОБА_5 офіційно працевлаштована, а саме перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_10, проте відомостей щодо розміру її заробітної плати суду не надала.

Відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що знає відповідача ОСОБА_2 протягом тривалого часу, який займається приватним перевезенням як водій. Характеризує його тільки з позитивної сторони, не зловживає спиртним напоями, поважає старших. Діти люблять свого батька -ОСОБА_2

У судовому засіданні була заслухана думка малолітньої ОСОБА_6, яка пояснила, що на даний час проживає у місті Полтаві, з батьком, братом та бабусею. Продовжує навчатися у школі, де і раніше навчалась. Про навчання у школі с. Коломацьке згадує з негативом, де з її слів її ображали. У будинку тітки вона та брат не мали своєї кімнати, проживали у залі, стан якої був незадовільний. Бажає проживати у м. Полтаві з батьком, де має багато друзів, знайомий колектив у школі. Також вона у м. Полтаві чотири роки навчається у англійську школу, її брат з цього року став навчатися там теж. Коли проживали у с. Коломацьке, батько приїжджав та привозив її на заняття до цієї школи.

Психолог ОСОБА_14 суду повідомив, що малолітня ОСОБА_6 надавала пояснення у суді вільно. У школі проводилось анкетування учнів, відповідно до якого стан перебування у школі нею висловлений як комфортний.

У судовому засіданні заслухана як спеціаліст психолог-консультант ОСОБА_15, яка надала психолого-педагогічні характеристики на ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та підтримала викладені у них відомості. Характеристики складені у червні 2018 року. Діти у тій ситуації, що виникла шукали захисту у батька. Даша виявляла бажання жити з батьком.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 25 вересня 2018 року № 229 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце поживання дітей разом з батьком ОСОБА_2.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Визначення ж місця проживання дітей з ОСОБА_5 призведе до зміни звичних умов проживання дітей, їх оточення, навчальних закладів, тощо.

Зважаючи на бажання дітей проживати у м. Полтаві, про що суду від представника позивача та позивача ОСОБА_5 не надано жодного спростування даного факту та підтверджує представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради , суд приходить до висновку, що такі зміни, а саме визначення місця проживання дітей з ОСОБА_5 суперечитимуть інтересам малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Оскільки у справі відсутні будь-які докази наявності неналежних умов проживання дітей за місцем фактичного проживання позивача ОСОБА_5, неналежного виконання батьком - ОСОБА_2 своїх обов'язків по відношенню до дітей, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для зміни місця проживання малолітніх.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з батьком, який створив їм необхідні умови для проживання, навчання та розвитку, відповідає найвищим інтересам дітей.

Тому зустрічний позов ОСОБА_2 необхідно задовольнити, в задоволенні первісного позову ОСОБА_5 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_3

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_5, місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2, місце проживання АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Треті особи:

орган опіки та піклування в особі служби дітей Київської районної у місті Полтаві ради , місце знаходження м. Полтава, вул.. Маршала Бірюзова ?, ідентифікаційний код в

орган опіки піклування в особі служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, місце знаходження м. Полтава, вул. Шевченка, 5, ідентифікаційний код в

Головуючий Ж.В.Кузіна

Повний текст судового рішення виготовлений 26 жовтня 2018 року