Провадження № 2/761/1982/2018
09 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
за участю секретаря Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14, за участі третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації , про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання -
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14 (далі по тексту- відповідачі), за участі третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту- третя особа), про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Мати позивача - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, при цьому при житті нею було укладено типовий договір від 16.03.2011 року з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_14 на підставі якого мати позивача віддала їм у найм квартиру АДРЕСА_1, зареєструвавши відповідачів за вазаною адресою. Фактично відповідачі у даній квартирі ніколи не проживали та зі слів матері позивачу відомо, що родина ОСОБА_6 виїхала до Швеції. Відповідачі участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не беруть, будучи зареєстрованими у належній позивачу квартирі порушують права позивача як власника, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2018 року просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Ухвалою суду від 09.11.2017 року відкрито провадження по справі.
15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.
Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
14.03.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.
31.05.2018 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення доказів.
Ухвалою суду від 04.06.2018 року заяву представника позивача про забезпечення доказів повернуто заявнику.
Ухвалою суду від 09.07.2018 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні на 14.09.2018 року та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
В судовому засіданні 14.09.2018 року за клопотанням представника позивача до питано в якості свідка ОСОБА_7 та оголошено в судовому засіданні перерву за клопотанням представника позивача до 08.30 год. 09.10.2018 року.
26.09.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_1.
Вказана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 04.12.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-40, посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотарільної контори Мітрохіною В.Є.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на час розгляду справи, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 25.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1, наданого третьою особою, встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повідомили, що неповнолітній ОСОБА_6 та його родина за вказаною адресою не проживають та про те, що вони зареєстрвоані у вказаній квартирі їм стало відомо лише після смерті ОСОБА_10
В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_7, яка являється тіткою позивача надала пояснення, що її рідна сестра ОСОБА_10 розповідала про сім'ю, якій вона здала квартиру, однак про те, що вона їх зареєструвала у даній квартирі відомо не було. Приблизно в 2014 році вони виїхали до Швеції та мати позивача розпочала процедуру щоб зняти їх з реєстрації.
Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідачі у даній квартирі не проживають, не несуть витрати по її утриманню, у зв'язку з чим позивач вважає, що відповідачі втратили право користування нею.
Той факт, що відповідачі не проживають у спірній квартирі підтверджується актом від 27.09.2017 про непроживання за вищевказаною адресою відповідачів підписаний та складений ОСОБА_11, ОСОБА_12, засвідчений управляючим Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва Ніколаєвим М..
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несуть та не несли, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачують, доказів того, що вони намагалась вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою вона тривалий час не цікавиться.
Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.
Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідачів.
Керуючись ст. ст. 4, 76-83, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В Р І Ш Е Н Н Я
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14, за участі третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_14 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1:АДРЕСА_1

ОСОБА_2: АДРЕСА_1

ОСОБА_14:АДРЕСА_1

ОСОБА_14:АДРЕСА_1

Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації: 01030, м.Київ, вул. Т. Шевченка, 26/4.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено 16.10.2018 року.