Справа № 127/2-469/1994
Провадження № 2-зз/127/68/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.
В провадженні Ленінського районного суду м. Вінниці знаходилась справа №2-469 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсним і вселення.
Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.06.1994 року у даній справі було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та визнано договір дарування, укладений 29.05.1992 року, реєстровий номер 2-2194, зареєстрований ІІІ держнотконторою м. Вінниці, між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 недійсним повернувши сторони в попереднє становище. Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1. Визнано договір купівлі-продажу, укладений 18.12.1993 року, зареєстрований №3-5515, зареєстрований ІІІ держнотконторою м. Вінниці, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на квартиру №83, по вул. Космонавтів в м. Вінниці недійсним.
В ході розгляду вказаної справи, 11.03.1994 року Ленінським районним судом м. Вінниці прийнято ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, продану ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 18.12.1993 року ОСОБА_3
В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих за ухвалою від 11.03.1994 року.
В обґрунтування заявлених вимог послалась на той факт, що 10.11.1994 року між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 було укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2, посвідчений завідуючою Третьої Вінницької нотаріальної контори ОСОБА_5
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 140489250 від 06.10.2018 року гр. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень індексний номер НОМЕР_1 від 06.10.2018 року вбачається, що в даному реєстрі міститься запис про арешт нерухомого майна №5289771 від 12.07.2007 року, даний запис внесено Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою Вінницького міського нотаріального округу на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці.
Згідно довідки Державного нотаріального архіву Вінницької області за вих.№2725/01-14 від 12.10.2018 року року вбачається, що на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.03.1994 року першою Вінницькою державною нотаріально конторою було накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_3
Оскільки ОСОБА_4 фактично було повернуто право власності, яке в подальшому ніким не оскаржувалось підстав задля існування заходів забезпечення позову немає, і даний арешт підлягає скасуванню.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заявник в судове засідання не прибув, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
Статтею 149 ЦПК України 1963 року (в редакції чинній на момент розгляду справи) визначено, що суд чи суддя за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Аналогічна норма містилася в процесуальних законах, які діяли на момент ухвалення основного та додаткових рішень (ст.155 ЦПК України 1963 року, ст.154 ЦПК України 2004 року).
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.06.1994 року у справі №2-469 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсним і вселення, визнано договір дарування, укладений 29.05.1992 року, реєстровий номер 2-2194, посвідчений ІІІ держнотконторою м. Вінниці, між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 недійсним повернувши сторони в попереднє становище. Вселено ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3. Визнано договір купівлі-продажу, укладений 18.12.1993 року, реєстровий №3-5515, посвідчений ІІІ держнотконторою м. Вінниці, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на квартиру №83, по вул. Космонавтів в м. Вінниці недійсним.
10.11.1994 року між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 укладено договір дарування, згідно якого ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2. Даний договір посвідчено завідуючою Третьої Вінницької нотаріальної контори ОСОБА_5
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 140489250 від 06.10.2018 року гр. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2.
У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень індексний номер НОМЕР_1 від 06.10.2018 року вбачається, що в даному реєстрі міститься запис про арешт нерухомого майна №5289771 від 12.07.2007 року, даний запис внесено Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою Вінницького міського нотаріального округу на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці.
Державний нотаріальний архів Вінницької області у довідці за вих.№2725/01-14 від 12.10.2018 року року зазначив, що на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.03.1994 року першою Вінницькою державною нотаріально конторою було накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 на імя ОСОБА_3
Судом також встановлено, що 11.05.2001 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №138117 від 17.05.2001 року.
З огляду на викладене та враховуючи, що згадане судове рішення фактично виконано, необхідність у подальшому застосуванні вжитих за ухвалою суду від 11.03.1994 року заходів забезпечення позову відсутня, тому Суд приходить до висновку про необхідність скасування вжитих заходів забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна.
Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.03.1994 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, запис про який міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна реєстраційний номер 5289771 від 12.07.2007р. та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №43382545.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя