Справа № 600/684/18
Справа № 2/600/525/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

29 жовтня 2018 року Козівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Чорного І.А., при секретарі судових засідань Фещак Г.М., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Козова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття із реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття із реєстрації за місцем проживання.

Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 в якому зареєстрована та фактично проживає. Разом з нею у даному житловому будинку зареєстровані її колишній чоловік ОСОБА_3 та рідний син, ОСОБА_4. Зазначає, що більше десяти років ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у даному будинку не проживають, спільного господарства із позивачкою не ведуть, в утриманні будинку участі не беруть. Факт реєстрації відповідачів у даному житловому будинку створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю на власний розсуд.

Посилаючись на викладені обставини позивач просила суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації за місцем проживання.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2018 року відкрито провадження в указаній справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві обставинам та просила суд їх задовольнити. Позивач також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи та судові витрати просила залишити за нею.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, повторно до суду не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань від останніх не надходило. Відзив на позов суду не подано.

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, допитавши свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 347, виданого 12.06.2017 року приватним нотаріусом Козівського районного нотаріального округу Боднарук М.В.

Відповідно до довідки про склад сім'ї №1412/3-17, виданої Козівською селищною радою Козівського району Тернопільської області 30.05.2018 року, до складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 входять ОСОБА_2 - власник будинку, ОСОБА_8 - внучка, ОСОБА_3 - колишній чоловік, ОСОБА_9 - син, ОСОБА_4 - син.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідним сином позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06.09.2018 року, а ОСОБА_3 - колишнім чоловіком позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 24.07.2007 року.

Факт відсутності відповідачів в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 більше десяти років підтверджується актом обстеження проживання № 111, виданим 31.05.2018 року Козівською селищною радою Козівського району Тернопільської області та показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які не були спростовані у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожна особа має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом положень частини першої статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК Українського РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до частини першої статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, за змістом якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначаються власником.

Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин відсутності відповідачів у спірному приміщенні понад один рік.

За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні у житловому будинку, по АДРЕСА_1 понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втратили право на користування спірним житлом.

З цих підстав вимоги позивачки щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житлом, є обгрунтованими і їх слід задовольнити.

При вирішенні позову в частині вимог щодо зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абз. 3 п. 34 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання, тому окрема вимога щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.317, 319, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття із реєстрації за місцем проживання- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 47600, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 47600, АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 47600, АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_5

Повне судове рішення складено 29 жовтня 2018 року о 13 год. 30 хв.

Суддя І.А. Чорний