Дата документу 25.10.2018
Справа № 320/2123/ 18
Провадження 2/320/2154/17
25 жовтня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Урупи І.В.
за участі секретаря судового засідання - Литвиненко В.Є.
учасники справи:
представник позивача адвокат ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить витребувати у відповідача належний їй ноутбук «Asus» моделі RSIZE S/N SX0690 в корпусі чорного кольору, вартістю 3972, 54 грн, посилаючись на те, що вона передала відповідачу для ремонту вказаний ноутбук, але відповідач заволодів її майном, ноутбук не повернув. З цього приводу вона зверталася в органи поліції з заявою про вчинене правопорушення. Проте, постановою слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 18.03.2017 кримінальне провадження внесене в ЄРДР за її заявою від 18.06.2016 було закрито та їй рекомендовано за захистом своїх прав звернутися до суду. В ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що відповідач належний їй ноутбук заклав у ломбард «Скрабниця». Відповідач незаконно заволодів її майном, утримує його та не повертає.
В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала з підстав викладених в позові, при цьому пояснила, що 01.03.2014 вона разом з чоловіком придбала ноутбук «Asus» моделі RSIZE S/N SX0690 з програмним забезпеченням на загальну суму 3972 грн 57 коп. В березні 2016 року ноутбук зламався та його віддали ОСОБА_3 для здійснення ремонту, але відповідач ноутбук не повернув. Як їй стало відомо, ОСОБА_3 здав ноутбук в ломбард та не викупив його.
Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, при цьому пояснила, що належний позивачці ноутбук незаконно утримує відповідач, а тому це майно повинно бути витребувано від останнього.
Відповідач в судове засідання не зявився. Судова повістка про виклик до суду надсилалася йому за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та повернулася до суду за відсутністю за адресою місця проживання за закінченням терміну зберігання. Іншої адреси відповідач не повідомляв.
Відповідно до ст.128 ч. 7. ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідач також повідомлявся про час слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України.
Ухвалою суду від 11.04.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі, постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 03.09.2018 було постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини та правовідносини сторін.
01 березня 2014 року позивачка в магазині «Фокстрот» придбала ноутбук «Asus» з програмним забезпеченням на загальну суму 3972 грн 57 коп., що підтверджується відповідним чеком.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що у кінці березня 2016 року, ОСОБА_3 , знаходячись в будинку №102 по вул. Котовського у м.Мелітополі, маючи умисел на заволодіння чужим майном, використовуючи довірливі відносини, достовірно знаючи, що повертати майно не буде, під приводом проведення ремонту техніки, взяв у ОСОБА_1 належний їй ноутбук «Asus» моделі RSIZE S/N SX0690 в корпусі чорного кольору, вартістю 10 000 грн., для здійснення ремонту, однак, після проведення ремонту здав його у ломбард «Скрабниця».
За вказаним фактом 18.09.2016 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.1 КК України.
В ході допиту ОСОБА_3 пояснив, що він займається ремонтом побутової техніки, ноутбуків, компютерів, принтерів. Приблизно 10 березня 2016 року йому зателефонував знайомий ОСОБА_4 та повідомив, що у нього зламався ноутбук «Asus» та попросив його відремонтувати. Оскільки за місцем проживання ОСОБА_4 відремонтувати ноутбук не зміг, він запропонував забрати ноутбук додому та купити плату. На при кінці березня 2016 року він забрав ноутбук, який належав цивільній дружині ОСОБА_4, та отримав 500 грн. за здійснення ремонту. Придбав материнську плату та процесор, він відремонтував ноутбук, але у звязку з тяжким матеріальним становищем вирішив відразу не повертати його та здати в ломбард «Скрабниця». Він мав намір викупити ноутбук та з березня по червень намагався продовжувати термін викупу, але викупити не зміг.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. ст. 317, 319, 328 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а частиною другою цієї статті передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.
Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
У розумінні ст. 387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна; вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача; незаконність володіння відповідачем майном позивача; відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 77 КПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В судовому засіданні було встановлено, що ноутбук «Asus» моделі RSIZE S/N SX0690 в корпусі чорного кольору належить позивачці та був переданий відповідачу на підставі усної угоди щодо надання послуг з ремонту.
Отже вказана обставина свідчить про наявність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин щодо спірного майна.
Спірний ноутбук вибув з володіння позивачки, але в судовому засіданні не було доведено належними та допустимими доказами факт знаходження вказаного майна у відповідача, а навпаки, з пояснень ОСОБА_1 та постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що ноутбук відповідач здав у ломбард та не викупив.
Таким чином, в судовому засіданні не було доведено факт незаконного володіння відповідачем майна позивачки на час предявлення нею позову.
Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Враховуючи викладені обставини суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки згідно обраним нею способом захисту своїх прав.
Посилання представника позивачки на те, що витребувана річ, ноутбук, знаходиться у володінні відповідача безпідставні, доказів на підтвердження цих обставин не надано.
Відповідно до вимог ч.2 п.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивачку.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 280-285 ЦПК України, ст.ст. 316,317,319,321,328,387,1212 ЦК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивачка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, пр. 50-років ПеремогиАДРЕСА_1.

Повне рішення суду складене 30.10.2018.

СУДДЯ: