Справа № 591/597/18
Провадження № 2/577/782/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т. А.

при секретарі Степановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача 106000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором. Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК з метою отримання банківських послуг у зв'язку з чим підписала Заяву б/н від 25.01.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 20000 грн. У вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами правилами надання банківських послуг затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору ОСОБА_2 при укладенні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі виникнення прострочених зобов'язань позичальник сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно тарифів Банку на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3. Договору. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. ( в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритими у валюті USD) + 5% від суми позову. Однак відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала і станом на 31.10.2017 року сума заборгованості становить 106000 грн. 00 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, згідно відповіді на відзив позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити ( а.с. 182-208).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому прядку.

Представник відповідача по довіреності ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечує частково, надала альтернативний розрахунок відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 25.01.2011 року станом на 31.10. 2017 року становить 9169 грн. 97 коп. При ухваленні рішення просить врахувати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.05.2018 року уточнено сторони у справі, відповідачем вважати ОСОБА_1

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.06.2018 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК зобов'язано надати суду виписку за картковим рахунком, відкритим на ім'я ОСОБА_1 по кредитному договору б/н від 25.01.2011 року за період з 17.06.2013 року по 31.10.2017 року із зазначенням інформації про внесення відповідачем платежів за період з 17.06.2013 року по 15.09.2015 року; докази підписання відповідачем правил та умов надання кредитних послуг, тарифів; докази отримання відповідачем платіжної картки № 585100 та її активації; інформацію прострок дії та вид (тип) платіжної картки № 585100.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З копії анкети-заяви б/н вбачається, що вона підписана відповідачем 25.01.2011 року. Відповідач надала працівнику банку свої персональні дані та підписала заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ( а.с. 15).

Відповідно до п.1.27 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції, діючій на час підписання заяви) платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Отже, пластикова картка є спеціальним технічним засобом для здійснення розрахунків, передбачених відповідним договором і використання цього технічного засобу можливе лише при укладанні відповідного договору, в якому сторони домовилися про розрахування за цим договором за допомогою такої картки.

Згідно ст.15 (п.15.1) ЗУ» Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні», операції з використанням спеціальних платіжних засобів регулюються законами України, нормативно-правовими актами НБУ, договорами між банком і клієнтом.

Ст.1055 ЦК України передбачає укладення кредитного договору у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Укладення кредитного договору з використанням спеціального платіжного засобу, на момент підписання заяви, регулювалось нормативно-правовим актом НБУ - Постановою правління НБУ № 223 від 30.04.2010 р. « Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Згідно із зазначеною постановою, договір на використання спеціального платіжного засобу укладається у письмовій формі, один примірник договору зберігається у емітента, другий під підпис передається клієнту. Під час видачі спеціального платіжного засобу емітент зобовязаний передати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи(п. 2.4 Постанови). Зазначені вимоги передбачені і ч.4 ст.11 ЗУ « Про захист прав споживачів» (в редакції, діючій на момент укладення договору), згідно із якою споживач повинен отримати один із оригіналів примірнику договору.

У відповідності до ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» ( в редакції, яка була чинною на момент підписання заяви ) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг; річна відсоткова ставка за кредитом, тощо. Жодної з вищевказаних вимог в заяві, підписаній відповідачем не зазначалось. Посилання позивача на погодження з умовами та правилами банку є необґрунтованим, оскільки законом встановлюється необхідність конкретного погодження та роз'яснення умов кредитування кожній особі в індивідуальних правовідносинах. Умови та правила загального характеру не замінюють всі умови, перелічені як обов'язкові в ч.4 ст.11 Закону, а самі умови стосуються різних карток без визначення суми кредиту, графіку, встановленого для конкретного заявника. Крім цього, тарифи, на які посилається позивач, не містять річної відсоткової ставки за кредитом, як передбачає закон. Вимога щодо річної ставки є імперативною умовою і не може бути замінена вказівкою на базову ставку на місяць. Дана вимога встановлена законодавцем з важливою метою додержання балансу інтересів сторін та захисту споживача як слабкішої сторони, оскільки місячна ставка вводить в оману як значно менша величина за користування кредитом в абсолютному виразі, ніж річна.

Доказів того, що примірник договору, тарифи і правила використання спеціального платіжного засобу позивач передав відповідачу не надано, надані правила та умови надання банківських послуг, тарифи, не мають підпису відповідача, тому їх не можна вважати складовими частинами кредитного договору.

В матеріалах справи відсутні памятка клієнта/довідка про умови кредитування, які згідно із п.2.1.1.1 умов використання кредитних карт разом із тарифами та заявою про приєднання до умов та правил встановлюють правила випуску, використання і обслуговування карт.

Доказів передачі памятки відповідачу не надано.

Крім цього, позивач не надав доказів, які правила та умови надання банківських послуг були надані для ознайомлення відповідачу. ОСОБА_4 із правил та умов надання банківських послуг на титульній сторінці містить інформацію, що вони затверджені наказом банку № СП-2010-250 06.03.2010 року, в той же час, як вбачається із п.1.1.6.1 Умов та правил, в умови та правила банком щомісячно в односторонньому порядку вносяться зміни.

Як вбачається із анкети-заяви, остання підписана відповідачем 25.01.2011 року. Як випливає з анкети-заяви, відповідач надала працівнику банку свої персональні дані та підписала заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг. В анкеті не зазначено, а сторонами не погоджено - яку саме картку та за яких умов мала наміри оформити відповідач, предмет заяви не конкретизований (Платіжна картка кредитка Универсальна, «Пенсійна, Зарплатна, Голд і т.д. ), не помічено жодного з пунктів - кожна з клітинок, яка має ідентифікувати бажання заявника, є порожньою. З анкети не вбачається, що відповідач мала намір отримати кредитний ліміт у розмірі 20 000 гривень, оскільки графа «бажаний кредитний ліміт по платіжній карті «Универсальна/ Gold» є порожньою. Власний розрахунок позивача також спростовує даний розмір, оскільки сума отримання кредитних коштів у сумі 20 000 грн. у розрахунку відсутня.

В той же час, відповідно до п.2.1.1.2.1 умов та правил надання банківських послуг, для надання банківських послуг, банк надає клієнту карту, її вид визначений у памятці клієнта/ довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої банк і клієнт укладають договір надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Проте заява зазначеної інформації не містить.

Зміст заяви-анкети не відповідає ч.1 ст.1054 ЦК України, ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», « Про фінансові послуги і ринок фінансових послуг» (в редакціях, діючих на момент підписання заяви), п.2.1. Постанови НБУ № 168 від 10.05.07 « Про затвердження Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Договір не підписаний сторонами, що суперечить ст.6 ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ( в редакції на момент підписання заяви ) та не може вважатись кредитним договором, про який зазначається позивачем. Із всіх складових частин кредитного договору відповідачем підписана тільки заява.

Позивач надає в якості доказів декілька різних варіантів карток, не вказуючи, з яких підстав ним вирішено, що відповідач погодилась на отримання кредиту саме з 27,6% ставкою кредитування.

Наданий позивачем ОСОБА_4 з тарифів містить інформацію про існування чотирьох різновидів кредитних карт. Умови надання та користування грошовими коштами за ними мають суттєві відмінності. Так, для ОСОБА_5 встановлений пільговий період до 30 днів за кожною тратою, базова ставка 3% на місяць ( 36% на рік ), пеня розраховується як пеня 1 ( базова процентна ставка за договором/30 = 3/30= 0.1%) та пеня 2 (1%). В примітці зазначено, що для даної картки з 01.01.2013 діє тарифний план ОСОБА_5 55 днів пільгового періоду. ОСОБА_6 зазначеної ОСОБА_6 встановлено пільговий період до 55 днів, базова ставка в місяць 2.5% ( 30% на рік ), пеня 0.24% від суми загальної заборгованості. ОСОБА_6 ОСОБА_5 контракт встановлено до 55 днів пільгового періоду із базовою ставкою 1.7% в місяць ( 20.4% на рік ), пеня 0.0001% від заборгованості. ОСОБА_6 ОСОБА_5 Голд встановлено пільговий період до 55 днів із базовою ставкою 2.3% ( з 01.04.- 27.6 % на рік), пеня 0.233%.

Всі чотири види карток суттєво відрізняються базовою процентною ставкою за користування грошовими коштами, і за наростаючим підсумком, складають - 20.4%, 27.6%, 30%, 36% на рік. В подальшому, з 01.09.2014 та з 01.04.2015, базовий відсоток було збільшено банком в односторонньому порядку відповідно на 32.40 та 42%, що суперечить ст.1056-1 ЦК України, діючої на час зміни процентних ставок і внутрішнім наказам позивача, оскільки наказ, наданий позивачем в обґрунтування підстав збільшення процентної ставки з 01.09.2014 року № СП-2014-6915682 від 18.08.2014(блок 3) передбачав збільшення процентної ставки по всім тратам, здійсненим після 01.09.2014 року. По тратам здійсненим раніше, процентні ставки залишаються попередні до повного погашення заборгованості. А наказом банку № СП -2015-6552838 від 18.02.2015 року збільшувались процентні ставки, збільшені за попереднім наказом.

Останній раз відповідач отримувала кошти 15.05.2014 року, останній раз вносила кошти 06.02.2015 року.

Між Тарифами та Анкетою відсутній правовий зв'язок, тобто в анкеті не зазначено, яку саме картку мала намір отримати відповідач. Також позивачем не надано докази отримання нею картки певного виду та погодження з нею саме тих умов, про які вказується в позові. З ОСОБА_3 з Тарифів також не вбачається погодження відповідача на отримання кредиту за умов, які відповідають будь - якій з карток.

Враховуючи те, що в заяві-анкеті не зазначено жодних умов отримання кредиту, а інші документи відповідачем не підписувалися, доказів передачі відповідачу складових частин кредитного договору не надано - всі вказані у позові вимоги щодо відсотків за користування, пені, комісії є безпідставними та не відповідають вимогам ст.1055 ЦК України.

У відповідності до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки відсотки за користування коштами сторонами не визначені, до суду наданий альтернативний розрахунок, виходячи із облікової ставки НБУ.

Із наданих позивачем виписок по картковому рахунку вбачається, що рух коштів за рахунком, розпочато 07.02.2011 року. Розрахунок заборгованості відповідача за заявою від 25.01.2011 року позивачем наданий з 17.06.2013 року, причому залишок коштів станом на цю дату є сума у розмірі 7999,83 грн. Яким чином нарахована така сума залишку, по якій карті (її вид), як розраховано, не зазначено. Крім цього, із розрахунку вбачається, що позивачем застосовувався подвійний коеффіцієнт пені, що не відповідає жодному із наданих тарифів.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що розрахунок позивача не доведений належними та допустимими доказами, а погоджується з альтернативним розрахунком, який наданий відповідачем.

Отже, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 25.01.2011 року за період з 07.02.2011 року по 31.10.2017 року становить 9169 грн. 97 коп., яка складається з наступного: 5998 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом; 3171 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 152 грн. 43 коп. ( 9169,97 х 1762 : 106000).

Керуючись ст. 526, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.11 ЗУ « Про захист прав споживачів», ст. ст. 12, 76-78, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 ПРИВАТБАНК задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2 квартира, 115, НОМЕР_1, виданий 12 грудня 2016 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 ПРИВАТБАНК( 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рах. № 3111, МФО № 305299), заборгованість за кредитним договором б/н від 25 січня 2011 року станом на 31 жовтня 2017 року в розмірі 9169 ( девять тисяч сто шістдесят девять ) грн. 97 коп., а також 152 грн. 43 коп. судового збору, а загалом 9322 (девять тисяч триста двадцять дві) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.