Справа № 457/519/18
провадження №2/457/230/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі : головуючого судді Грицьківа В.Т.

секретар судового засідання Ринда О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за участю :

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 17.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого являється Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк» та відповідачкою було укладено договір кредиту №630/02-52.

Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого її заборгованість станом на 22.05.2018 року становить 3957,24 доларів США, яка включає: заборгованість за кредитом - 1832,55 доларів США, за відсотками - 1235,36 доларів США, нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 522,82 доларів США, нарахована пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 361,51 доларів США.

А тому позивач просить стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість в сумі 3957,24 доларів США та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду відповідь на відзив та заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідачка та представник відповідачки в судове засідання з'явилися, позову не визнали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог. По суті позову відповідачка пояснила, що заборгованість вона погасила повністю, ніяких платежів по поверненню тіла кредиту та відсотків вона не сплачувала починаючи з 2015 року. Крім того просили суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову у зв"язку із пропуском строків позовної давності.

Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого являється Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 630/02-52 (а.с.5-8), відповідно до умов якого, банк надав відповідачці у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США зі сплатою 21 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 16 жовтня 2009 року.

На думку позивача, відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання за договором кредиту, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у зв'язку з чим її заборгованість становить 3957,24 доларів США, яка включає: заборгованість за кредитом - 1832,55 доларів США, за відсотками - 1235,36 доларів США, нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 522,82 доларів США, нарахована пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 361,51 доларів США, що стверджується розрахунком вимог банку /а.с.11-12/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1054. ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позивач, вказавши у позовній заяві, що відповідачка - ОСОБА_1 належним чином не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором, обмежився загальними фразами і не надав належних доказів, в чому саме полягає невиконання відповідачкою умов кредитного договору, відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору. Тобто, позивач не надав доказів про несплату відповідачем боргу, відповідно до умов договору і графіку погашення кредиту. До суду не надано оригіналу кредитної справи за кредитним договором № 630/02-52 від 17.10.2007 року. Розрахунок вимог банку за кредитом, який знаходиться в матеріалах справи /а.с. 11-12/ не є належним та достатнім доказом порушення відповідачкою своїх зобов"язань по договру № 630/02-52 від 17.10.2007 року.

Відповідачка у судовому засіданні заперечила сплату будь-яких платежів з 2015 року.

Ухвалою суду від 16.07.2018 року про призначення справи до судового розгляду та витребування доказів у позивача ПАТ "Укрсоцбанк" судом витребувано оригінал кредитної справи за кредитним договором № 630/02-52 від 17.10.2007 року. Однак позивачем не виконано вимог ухвали суду та не надано оригіналу кредитної справи, хоча у своїй відповіді на відзив позивач просив продовжити строк надання до суду оригіналу кредитної справи, що судом було прийнято до уваги.

Ухвалою суду від 31.07.2018 року, за клопотанням представника позивача, ухвалено розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції. Однак представник позивача участі в судових засіданнях не приймав, а натомість 17.10.2018 року подав суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Норма ст. 81 ЦПК України зазначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80 ЦПК України вважає ці докази неналежними та недостатніми, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування, на їх підставі не можливо встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При вирішенні справи по суті суд керується такими нормами права.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Укрсоцбанк» в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з їх недоведеністю, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 10, 12, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, с у д,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів із дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів із дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_3