Провадження № 2/243/3396/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» жовтня 2018 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Неминущій Г.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю та розподіл належного на праві спільної сумісної власності майна.

Одночасно з вищевказаним позовом до суду надійшла заява ОСОБА_1І про накладення арешту на житловий будинок № 17 по вулиці Кронштадтська у м. Словянську Донецької області.

Позивач обґрунтовує необхідність забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок тим, що на теперішній час їй стало відомо, що Відповідач приймає заходи для відчуження житлового будинку, який є їх спільною сумісною власністю і предметом спору по справі за її позовом. Не прийняття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали, долучені до позовної заяви, судом встановлено, що власником житлового будинку № 17 по вулиці Кронштадтській у м. Словянську Донецької області є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 27 грудня 2004 року за реєстровим № 4741.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, яка діє на підставі Договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 22 жовтня 2018 року, Ордеру серії АА № 110418 від 23 жовтня 2018 року, не надали доказів, що Відповідач приймає заходи для відчуження житлового будинку. ОСОБА_1 у позові ставить питання про визнання права власності на ? частки житлового будинку, у той час, як у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на цілу частку житлового будинку, що виходить за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява позивача задоволенню не підлягає, необхідність застосування накладення арешту на спірний житловий будинок позивачем не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи,якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6