РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2164/18

23 жовтня 2018 року
м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
за участю:
позивача не з`явився
відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №564/2164/18 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати грошові кошти на утримання дітей. Інших утриманців відповідач не має, є фізично здоровим. Просить стягувати з з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісяця. Окрім того, враховуючи хворобу доньки (цукровий діабет) просить суд стягувати з відповідача додаткові витрати на її лікування у розмірі 500 гривень, щомісячно, та 782 гривні фактично понесених додаткових витрат.

В судове засідання сторони не з`явились. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачем подано суду заяву про визнання позовних вимог у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) на двох дітей, у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат просить суд відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис за №16.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис за №357.

Згідно рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 02.09.2014 по справі №564/1253/14-ц шлюб між сторонами розірвано.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3135 ОСОБА_4 30.03.2018 надійшла до стаціонару у відділення ендокринології Комунального закладу "Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради з діагнозом цукровий діабет, тип І, важка форма. Призначено лікування та надано рекомендації відповідно до діагнозу.

Згідно фіскального чеку від 31.03.2018 позивачем проведено оплату препаратів для лікування доньки на суму 1564,25 грн.

Згідно виписки №649 із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_4 поступила на лікування до відділення дитячої ендокринології стаціонару Національної дитячої спеціалізованої лікарні "Охмадит" МОЗ України з діагнозом цукровий діабет, тип І, важка форма, глікемічний контроль з високим ризиком (щоденні гіпоглікемії), виписана 27.09.2018 у задовільному стані. Призначено лікування та надано рекомендації відповідно до діагнозу.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу), яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", з 01 липня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 грн.

Судом встановлено, що часткове визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання двох дітей у частці від доходу відповідача.

Визначаючи розмір аліментів, виходячи з принципу справедливості і розумності та з урахуванням потреб дітей, можливостей відповідача, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісяця, є обґрунтованим та підлягає до задоволення, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позов про стягнення аліментів був поданий 21.08.2018, а тому, за правилами ст.191 Сімейного кодексу України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем не доведено суду необхідності визначення розміру аліментів у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивачем не подано суду документального обґрунтування заявлених до стягнення 500 гривень додаткових витрат на лікування неповнолітньої дочки сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, не подано суду доказів періодичності та обгрунтування розміру таких додаткових витрат.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача, щомісячно, додаткових витрат на лікування дочки у розмірі 500 гривень.

Суд звертає увагу позивача на те, що відмова у задоволенні позову в цій частині не позбавляє її права на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача документально підтверджених фактично понесених додаткових витрат на лікування дитини.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 782 гривень фактично понесених додаткових витрат на лікування дитини, підтвердженої фіскальним чеком, суд враховує, що згідно пояснень відповідача, кошти на лікування доньки надавалися ним та членами його родини позивачу добровільно, в тому числі кошти, зібрані як благодійна допомога у військовій частині за місцем роботи відповідача. Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення 782,00 грн. додаткових витрат до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" відповідача звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-185, 192 СК України, ст.ст. 43, 49, 136, 141, 142, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , ІН НОМЕР_3 , паспоерії МЮ номер 111875 виданий 09.10.2006 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий 18.10.2000 Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області) аліменти на утримання дітей: сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2018 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 23.10.2018.

СуддяВ. В. Левчук