Єдиний унікальний номер судової справи: 225/711/18
Номер провадження: 2-з/225/3/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ткач Г.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника - адвоката ОСОБА_1І, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом представника позивача-адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новгородська селищна рада про стягнення сплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа №225/711/18 за позовом представника - адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новгородська селищна рада про стягнення сплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки.

Представник адвокат ОСОБА_1І, яка діє в інтересах ОСОБА_2, в порядку ст. 149 ЦПК України звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- накласти арешт на грошові кошти в сумі 219 118,69 грн., що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4 в банківських установах до вступу у законну силу рішення суду; на грошові кошти в сумі 219 118,69 грн., що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_3 в банківських установах до вступу у законну силу рішення суду; на майно, що є власністю ОСОБА_4 до вступу у законну силу рішення суду; на майно, що є власністю ОСОБА_3 до вступу у законну силу рішення суду.

Ухвалою суду від 20.07.2018 в порядку ч.4 ст. 153 ЦПК України призначено розгляд заяви в судовому засіданні з викликом сторін.

Заявник представник адвокат ОСОБА_1 надала заяву, в якій підтримала вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі у справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 до судового засідання не зявились.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до положень п.1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 вказаної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Крім того, за змістом ч.1 ст. 149 ЦПК України вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 150 ЦПК України є правом, а не обовязком суду.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 219 118,69 грн., що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4 в банківських установах до вступу у законну силу рішення суду; на грошові кошти в сумі 219 118,69 грн., які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_3 в банківських установах до вступу у законну силу рішення суду; накласти арешт на майно, що є власністю ОСОБА_4 до вступу у законну силу рішення суду; накласти арешт на майно, що є власністю ОСОБА_3 до вступу у законну силу рішення суду.

Заява про забезпечення позову не містять належного обґрунтування способу та необхідності забезпечення позову.

В обґрунтування вимог представник посилається на договір оренди земельної ділянки площею 0,9639 га для обслуговування та експлуатації механоскладального цеху за адресою: Донецька область, м. Дзержинськ, смт. Новгородське, вул. Петровського,1-г. Відповідно до інформаційної довідки № 111043375 від 18.01.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Позивач та Відповідачі у справі є власниками 1/3 частини будівлі адміністративної споруди №1 та механічного цеху з прибудовами (обєкт житлової нерухомості). Суд зауважує, що оцінка вказаного обєкту, як і інших, інформація про які долучена до матеріалів клопотання, що перебувають на тимчасово окупованій території України, суду не надана. В справі наявні матеріали щодо вже наявності заборони відчуження обєкту нерухомого майна на підставі договору іпотеки.

За вказаних підстав, суд позбавлений можливості надати оцінку співмірності заявленої вимоги, через відсутність у справі вартості майна, на яке може бути накладено арешт.

Як безпосередньо зазначено в заяві, сторони договору, узгоджуючи відносини між собою намагались попередити можливість арешту особистих коштів, майна, та перешкоджанню господарської діяльності.

Однією з підстав вжиття заходів забезпечення позову в заяві вказано про відсутність будь-яких даних про місцезнаходження відповідачів, а також ухилення від сплати орендної плати, однак, суд не може погодитись з вказаними доводами як підставою подальшого ускладнення або неможливості виконання рішення суду.

Заявник не зазначив, на яке саме майно відповідачів він просить накласти арешт, зазначивши про все майно, що перебуває у їх власності, а також відповідну суму на рахунках, у звязку з чим, суд не може дійти висновку про співмірність заходу забезпечення; не навів інших підстав, ніж відсутність даних про місцезнаходження відповідачів, несплату орендної плати за договором, ігнорування судового процесу, оскільки як вбачається з матеріалів, протягом зазначеного позивачем строку, шести років до теперішнього часу заходів чи спроб відчуження майна відповідачами не вчинялось; не зазначено, яким чином може сприяти вказаний захід забезпечення позову до часу набрання рішенням законної сили, як зазначено в заяві; відсутні у суду й дані, що кошти, на які представник позивача просить накласти арешт, на даний час знаходяться на депозитних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_3 в банківських установах та не підпадають під обмеження, передбачені ч.4 ст. 150 ЦПК України.

Зазначені обставини позбавляють суд пересвідчитися у наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про повне або часткове задоволення позову та встановити підстави обрання такого заходу.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що вимоги заявника не знайшли своє підтвердження, тому заява представника - адвоката ОСОБА_1І, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149- 153 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника - адвоката ОСОБА_1І, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом представника позивача-адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новгородська селищна рада про стягнення сплаченої орендної плати за договором оренди земельної ділянки відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5ч.1РозділуXIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя: