УХВАЛА

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 278/1238/16-ц

провадження № 61-43879ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року в справі за позовом будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання дій протиправними, стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району (далі - будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району про визнання дій протиправними, стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року позов будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району заборгованість за період з травня 2013 року по 08 серпня 2016 року за водопостачання та водовідведення у розмірі 896,18 грн, за період з травня 2013 року по січень 2017 року з квартирної плати у розмірі 396,37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району заборгованість за період з травня 2013 року по січень 2017 року за водопостачання та водовідведення у розмірі 3 122,56 грн, за період з травня 2013 року по січень 2017 року з квартирної плати у розмірі 611,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району заборгованість за період з травня 2013 року по січень 2017 року за водопостачання та водовідведення у розмірі 1 079,12 грн, за період з травня

2013 року по січень 2017 року з квартирної плати у розмірі 129,50 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня

2018 року в частині первісного позову та судових витрат скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким позов будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району 396,37 грн за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року та 896,18 грн за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 08 серпня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району 611,00 грн за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року та 3 122,56 грн за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району 129,50 грн за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року та 1 079,12 грн за водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2013 року по 31 січня 2017 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

01 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області

від 04 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області

від 18 липня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району та задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року з посиланням на поважність причин його пропуску.

Оскільки зі змісту заяви та матеріалів, доданих до неї вбачається, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі за первісним позовом є стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 6 234,74 грн, за зустрічним позовом визнання протиправними нарахування за житлово-комунальні послуги, стягнення майнової шкоди у розмірі 300 грн та 6 295,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня

2018 року та постанови Апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18 липня 2018 року в справі за позовом будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання дій протиправними, стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун