РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5461/18

Провадження № 2/643/3848/18

19.10.2018 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Стальмакової В.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам за договором № HAEHRX55640045 від 06.10.2006 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 11.04.2013 року по 11.04.2018 року у розмірі 20042,74 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № HAEHRX55640045 від 06.10.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2974,40 грн. Умовами Договору визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 2974,40 грн. на строк 06.10.2006 року по 05.10.2007 року включно, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ( з 16 по 20 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 323,99 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязувався повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,25 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим за період з 11.04.2013 року по 11.04.2018 року у відповідача виникла заборгованість по відсоткам за договором № HAEHRX55640045 від 06.10.2006 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 20042,74 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить позов задовольнити, розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, відповідач підтвердив, що дійсно 06.10.2006 року він уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № HAEHRX55640045, відповідно до якого отримав кредит на придбання мобільного телефону в розмірі 2974,40 грн., проте з обєктивних причин не зміг вчасно погасити кредит. Судовим наказом від 08.06.2007 року по справі № 2-н-378/07 з відповідача стягнуто заборгованість з урахуванням заборгованості в розмірі 4215,40 грн., та з урахуванням судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення. 05.09.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» подано на відповідача нову позовну заяву щодо стягнення з нього заборгованості в розмірі 11281,69 грн., з яких: 2974,40 грн. заборгованість по кредиту, 5512,30 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 654,39 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 2140,60 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань по договору. 16.03.2009 року відповідач повністю виплатив залишок суми заборгованості в розмірі 4255,40 грн. по судовому наказу від 08.06.2007 року, проте керівництвом ПАТ КБ «Приватбанк» подано новий уточнений позов від 17.02.2010 року та, крім раніше виплаченої суми 4255,40 грн., вирішили шахрайським шляхом стягнути з відповідача додатково штучну суму в розмірі 13721,17 грн. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2010 року по справі № 2-489/2010, позов про стягнення заборгованості з відповідача суми заборгованості в розмірі 13721,17 грн. не задовольнив. Зазначене рішення оскаржено до суду апеляційної інстанції не було. Таким чином, відповідач вважає, що Банк не мав правових та законних підстав для звернення до суду з даним позовом, а отже в його задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне.

Так, 06.10.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір № HAEHRX55640045, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2974,40 грн. на строк 06.10.2006 року по 05.10.2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,25 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. /а.с. 6-10/.

Судом встановлено, що Банк звертався раніше до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № HAEHRX55640045, яка утворилась станом на 26.03.2009 року в розмірі 13721,17 грн., з яких: 2974,40 грн. заборгованість за кредитом, 8568,49 грн. заборгованість за процентами, 654,39 грн. заборгованість по комісії, 1523,89 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2010 року (справа № 2-489/2010), позов ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Як встановлено та зазначено у вказаному рішенні суду, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором, Банк звертався до суду з заявою про видачу судового наказу і 08.06.2007 року Московський районний суду м. Харкова виніс судовий наказ, яким з відповідача стягнуто на користь банку 4215,40 грн. заборгованості за кредитним договором. Зазначеним судовим наказом кредитний договір між сторонами розірваний не був, однак з відповідача стягнута заборгованість за договором в повному розмірі, а саме 4215,40 грн., яка включає заборгованість за кредитом, по процентам за його користування, по комісії та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. 03.03.2008 року Московським ВДВС ХМУЮ після надходження виконавчого документу відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню судового наказу № 2-н-378/07 від 08.06.2007 року. 13.03.2009 року, виконуючи судовий наказ від 08.06.2007 року, під час розгляду даної справи в суді, відповідач платіжним дорученням № 293 сплатив на користь Банку 4255,40 грн. та постановою від 11.03.2009 року зазначене вище виконавче провадження закінчене. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку борг на протязі тривалого часу не сплачував, позивач, під час провадження по примусовому виконанню судового наказу звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку розрахував станом на 28.08.2008 року і склала 11281,69 грн. Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 26.03.2009 року, з урахуванням сплачених відповідачем на користь Банку коштів за судовим наказом, складає 13721,17 грн.

Відповідно до статей 629, 525, 612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 12 місяців - до 05.10.2007 року включно.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 05.10.2007 року позивач не міг нараховувати такі проценти. Таким чином, підстави для нарахування процентів за користування кредитом за останні 11 років, що передували звернення до суду з указаним позовом, відсутні.

Зазначений висновок викладений в постанові ОСОБА_2 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» /м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50/ до ОСОБА_1 /АДРЕСА_1/ про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2018року.

Суддя Т.М. Довготько