Справа № 697/1957/18
Провадження № 2/697/753/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

з участю секретаря судового засідання Дрянової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Канівської районної ради, Канівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Канівська центральна районна лікарня про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину в якому вказує, посилаючись на те 22.02.2018, близько 11 год. 40 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись вул. Київській в м. Каневі, Черкаської області в напрямку від окраїни міста до площі Соборної м. Канева, порушила вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/475 від 10.04.2018 внаслідок наїзду автомобіля отримала тілесні ушкодження у вигляді травми тазу з переломом сідничної кістки справа, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.06.2018 ОСОБА_1 визнано винною та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та кримінальне провадження закрито, при цьому ОСОБА_1 вину визнала. В результаті отриманих по вині ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 22.02.2018 по 30.03.2018 та на її лікування було затрачено 21 589 грн. 86 коп.. Таким чином, кошти, що були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину, підлягають стягненню з ОСОБА_1, яка вчинила злочин, у формі фактичних збитків, котрі понесла лікарня.

Ухвалою від 28.09.2018 відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Прокурор Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Канівської районної ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують.

Представник Канівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява про проведення судового засідання у її відсутність, позов визнає.

Представник третьої особи - Канівської центральної районної лікарні в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.06.2018 ОСОБА_1 визнано винною та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та кримінальне провадження закрито, при цьому ОСОБА_1 вину визнала ( а.с. 16).

Ухвалою встановлено, що ОСОБА_1 22.02.2018, близько 11 год. 40 хв., ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись вул. Київській в м. Каневі, Черкаської області в напрямку від окраїни міста до площі Соборної м. Канева, порушила вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/475 від 10.04.2018 внаслідок наїзду автомобіля отримала тілесні ушкодження у вигляді травми тазу з переломом сідничної кістки справа, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до довідки Канівської центральної районної лікарні № 3637/01-03 від 23.08.2018 ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Канівської центральної районної лікарні з 22.02.2018 по 30.03.2018 та на її лікування було затрачено 21589 грн. 86 коп. (а.с. 8).

Частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» вбачається, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК України, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.02.2018 заподіяла ОСОБА_2 тілесні ушкодження, внаслідок чого остання проходила лікування в хірургічному відділенні Канівської ЦРЛ з 22.02.2018 по 30.03.2018, вартість якого склала 21589 грн. 86 коп. (вартість одного ліжко-дня у лютому 2018 (553 грн.36 коп.) та вартість одного ліжко-дня у березні 2018 року ( 608 грн. 99 коп.) множиться на кількість днів перебування хворого на стаціонарному лікуванні (лютий 6 днів, березень 30 днів).

Згідно п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Канівської районної ради та Канівської районної державної адміністрації кошти в сумі 21589,86 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.6 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Канівської районної ради, Канівської районної державної адміністрації до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Канівська центральна районна лікарня про відшкодування збитків за лікування потерпілого від злочину,- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН НОМЕР_2 на користь держави Україна в особі Канівської районної ради та Канівської районної державної адміністрації 21 589,86 грн. (двадцять одну тисячу п'ятсот вісімдесять дев'ять гривень вісімдесят шість копійок) збитків, перерахувавши їх на: р/р 5026 в ГУДКСУ в Черкаській області, в сумі 21 589,86 грн.; отримувач Канівська центральна районна лікарня, МФО 854018, (в призначенні платежу вказувати: відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІДН НОМЕР_2 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1762,00 грн. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий О . М . Льон