Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 161/8347/16-ц

провадження № 61-30362св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - житлово-комунальне підприємство № 3

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представник ОСОБА_9 - ОСОБА_10,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у складі судді Олексюка А. В. від 13 червня 2017 року та рішення апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Грушицького А. І., Киці С. І., Шевчук Л. Я. від 26 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2016 року житлово-комунальне підприємство № 3 (далі - ЖКП № 3) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Позовна заява мотивована тим, що позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 якого проживають відповідачі та є споживачами послуг, які надає позивач. Однак вартість наданих послуг з утримання будинку та прибудинкової території відповідачі не сплачують, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4 642,49 грн, яку позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року позов ЖКП № 3 задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ЖКП № 3 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 4 642,49 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини щодо надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобов'язання, в результаті чого перед ЖКП № 3 утворилась заборгованість в розмірі 4 642,49 грн, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ЖКП № 3.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ЖКП № 3 1547,50 грн заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ЖКП № 3 1547,50 грн заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ЖКП № 3 1547,50 грн заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Рішення суду в частині стягнення судового збору залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки відповідачі є співвласниками, а не наймачами спірної квартири, то підстави для солідарного стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території з відповідачів відсутні.

У серпні 2017 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з'ясували всіх фактичних обставин справи, не врахували, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться в аварійному стані, а ЖКП № 3 з цього приводу не приймає ніяких мір. Крім того, ніяких послуг з утримання будинку та прибудинкової території позивач тривалий час не надає. Долучений позивачем акт приймання виконаних робіт є неналежним доказом надання таких послуг, оскільки не оформлений відповідно до закону.

Відзив на касаційну скаргу до суду не подано.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні ЖКП № 3, який надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території та проводить нарахування за надані послуги на підставі тарифів, визначених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради від 31 травня 2010 року № 346-1 «Про тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами», від 05 червня 2013 року № 319-1 «Про тарифи на послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надається житлово-експлуатаційними підприємствами».

Перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами м. Луцька затверджено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 09 лютого 2010 року № 72-1.

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надає ЖКП № 3.

Надання ЖКП № 3 послуг з утримання будинку та прибудинкової території у будинку АДРЕСА_1 підтверджуються актами виконаних робіт.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території станом на 01 травня 2016 року відповідачі мають заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 4 642,49 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Оскільки у відповідачів перед позивачем існує заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, то апеляційний суд, задовольняючи частково позов, на підставі належним чином оцінених доказів поданих сторонами, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з кожного з відповідачів окремо зазначених у позові коштів.

Належних та допустимих доказів того, що відповідачі не користуються послугами ЖКП № 3 з утримання будинку та прибудинкової території суду не надано.

Наданий ЖКП № 3 до позовної заяви розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачами не спростовано.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновком суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення апеляційного суду без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року було зупинено виконання рішення рішення апеляційного суду Волинської області від 26 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило