11.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/8700/16-ц
Єдиний унікальний номер № 205/8700/16ц
Провадження № 2/205/149/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді - Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання - Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою

Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ», товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС», Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району про витребування майна,

Представник позивача, Пономаренко А.Є., ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради 21 листопада 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ», Товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС», Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району про витребування майна. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі, нежитлового приміщення АДРЕСА_1.

Просив суд витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судові витрати.

У судовому засіданні представник прокурори Дніпропетровської області позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Дніпровської міської ради позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.

Представник третьої особи - ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У своїх запереченнях просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - ТОВ «СОЛЯРИС» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.

Представник третьої особи - Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статей 319, 321, 658 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 року № 46 "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів", яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001 року № 26/23 затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро (а.с. 11-14).

Факт належності об'єктів, зазначених у переліках (розділи І - XIII), що додаються до рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 № 46 територіальній громаді м. Дніпропетровська, встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2013 року у справі № 200/5829/13-ц за заявою Дніпропетровської міської ради, заінтересована особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 20-23).

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 року № 46 та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.09.2001 року № 26/23 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 06.06.2013 року проведено державну реєстрацію права комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011 року № 16/9 "Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради" проведено реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, зокрема, Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району, шляхом передачі з їх балансу на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради окремо розташовані нежитлові будівлі і споруди, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

У зв'язку зі збитковістю комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та неможливістю продовження ними подальшої діяльності Дніпропетровською міською радою 29.07.2011 року за № 40/14 прийнято рішення "Про припинення юридичних осіб - деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради", яким було вирішено припинити юридичні особи шляхом ліквідації, зокрема, і зокрема, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2012 порушено провадження у справі № 38/5005/5752/2012 про банкрутство Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 20.07.2012 у справі № 38/5005/5752/2012 Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Барановського О.М.

Арбітражним керуючим Барановським О.М., всупереч нормам чинного законодавства та рішення Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення АДРЕСА_1, було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1, оформлених протоколом № 31 від 27.12.2012 року та переможцем яких визнано ТОВ «СОЛЯРИС».

На підставі протоколу № 31 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1, 15.07.2013 року між Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Ленінського району та ТОВ «СОЛЯРИС» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 54,5 кв.м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. за реєстровим № 1142 (а.с. 27-30).

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Ч. ч. 5, 8 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності; об'єкти комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Отже, виключні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Дніпровська міська рада.

Ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до ст. ст. 22-23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до внесення змін 19.01.2013) у випадках, передбачених законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру; з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом. Ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до внесення змін 19.01.2013) передбачено передачу певного майна боржника в комунальну власність місцевої громади.

Отже, законодавством про банкрутство не встановлюється порядок реалізації майна боржника виключно шляхом його продажу та не виключається можливість передачі майна боржника, в тому числі комунального підприємства, за наявності відповідного рішення місцевої ради, на баланс іншого комунального підприємства, зокрема, за рішенням суду про зобов'язання вчинити такі дії. Також, постанову суду першої інстанції про введення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство не можна вважати судовим рішенням, на виконання якого безумовно здійснюється реалізація майна боржника, оскільки даним судовим актом вводиться особлива процедура банкрутства боржника, а сама реалізація майна боржника або передача майна, яке перебувало у нього на праві власності чи повного господарського відання, здійснюється з урахуванням положень законодавства, що регулює хід ліквідаційної процедури та інших особливостей правового статусу майна боржника, визначених спеціальними законами щодо різних категорій боржників.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/5752/2012 скаргу прокуратури Дніпропетровської області від 31.08.15р. №05/2-2873 вих.15 на дії ліквідатора з урахуванням доповнень до скарги від 29.09.15р. №05/2-3155 вих.15 задоволено частково. Визнано неправомірними дії ліквідатора Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району Дніпропетровської міської рад арбітражного керуючого Барановського О.М. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, зокрема нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 54,5 кв. м. та продажу з відкритих біржових торгів вказаного нерухомого майна. Визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року Товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 54,5 кв. м., оформлених протоколом від 27.12.2012 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1142 від 15.07.2013 року, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ «Солярис» з відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 54,5 кв.м. (а.с. 41-54).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 року та постановою Вищого господарського суду від 14.03.2017 року у справі № 38/5005/5752/2012 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року у справі № 38/5005/5752/2012 залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому, спірне майно було відчужено ТОВ «СОЛЯРИС» на ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» за договором купівлі-продажу № 5769 від 04.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. (а.с. 31).

Згодом ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» за договором купівлі-продажу № 1301 від 01.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г., було здійснено відчуження спірного майна на користь ОСОБА_1 (а.с. 33-34).

Таким чином, у справі № 38/5005/5752/2012 було встановлено факт недійсності договору купівлі-продажу з відчуження спірного нерухомого майна, що свідчить про вибуття спірного майна з володіння законного власника - територіальної громади міста з порушенням вимог чинного законодавства, та поза його волею, судом під час розгляду даної справи вказані обставини не встановлювалися та не доводилися знову в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Ст. 124 Конституції України встановлена обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення. Відповідно до ст. 115 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Суд першої інстанції приймає до уваги преюдиційність фактів, встановлених у справі № 38/5005/5752/2012, та доходить висновків про те, що спірне комунальне майно вибуло з власності територіальної громади міста Дніпропетровська поза волею громади, інтереси якої представляє Дніпропетровська міська рада, іншим шляхом (шляхом вчинення ліквідатором боржника у справі про банкрутство дій з перевищенням повноважень, про що є відповідна ухвала суду у справі про банкрутство).

Доводи ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» про те, що в ході провадження у справі про банкрутство припиняються повноваження Дніпропетровської міської ради, як власника майна боржника та органу управління майном територіальної громади, а вказані повноваження переходять до ліквідатора відповідно до ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до внесення змін 19.01.2013), суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать положенням ст. ст. 16, 26, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 19, 143 Конституції України, оскільки в даному випадку провадження у справі про банкрутство здійснювалося щодо комунального підприємства, якому орган місцевої влади передав частину майна територіальної громади в господарське відання, та правовий статус такого майна повинен визначатися з врахуванням норм законодавства про місцеве самоврядування, які є спеціальними та підлягають переважному застосуванню.

Щодо доводів ТОВ «РЕНЕССАНС-КЛУБ» щодо застосування ч. 2 ст. 388 ЦК України, суд зазначає, що чинне законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами наявності у відчужувача за останнім договором у ряді цивільно-правових договорів, які укладалися щодо спірного майна, права на його відчуження; визнання недійсними результатів торгів (аукціону) на виконання рішення суду про грошове стягнення є підставою для витребування власником майна від добросовісного набувача за ст. 388 ЦК України, оскільки майно вибуло від власника поза його волею іншим шляхом - шляхом проведення публічних торгів іншою особою на виконання судового рішення про стягнення коштів. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України згідно постанови від 03.10.2011 у справі № 51/232 та постанови від 17.10.2011 у справі № 5002-8/5447-2010.

Відповідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Отже, у разі якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Верховний Суд України в постановах від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15, від 25.01.2017 у справі № 916/2131/15 дійшов висновку, що витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Встановивши, що спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у відповідача як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 ЦК України, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Заступника прокурора Дніпропетровської області у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,00 грн. покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 19, 124, 143 Конституції України, ст. ст. 15-16, 319, 321, 328, 358, 387-388 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 82, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги заступника прокурора Дніпропетровської області (місцезнаходження 49044, м. Дніпро, вул. Д.Яворницького, 38) в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (, місцезнаходження 49000, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 75) до ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_2) , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕНЕССАНС-КЛУБ» ( , місце знаходження, м. Дніпро, Лоцманський узвіз, 3б, кім. 35), товариство з обмеженою відповідальністю «СОЛЯРИС» (, місцезнаходження, 04107, м. Київ, вул. Отто Шмідта, буд. 18, оф. 34), Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Ленінського району (, місцезнаходження, м. Дніпро, ж/м Червоний Камінь, 10А) про витребування майна задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради (, місцезнаходження 49000, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 75) нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) на користь прокуратури Дніпропетровської області (реквізити отримувача, 049044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, код ЕДРПОУ 02909938, код класифікації видатків бюджету - 2800) судові витрати у розмірі 1378 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду, яка відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2018 року.

Суддя Н.В. Басова