Справа № 682/1985/18
Провадження № 2/682/796/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Шевчука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Славутскьої міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП "Славутське ЖКО", ОСОБА_3, про визнання права та визнання незаконними рішень,
06.07.2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Славутської міської, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємтво "Славутське ЖКО", ОСОБА_3 - про визнання права та визнання незаконними рішень.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що оскільки позивач більше 5 років сам проживав в даній кімнаті, то на його думку згідно чинного законодавства має право на її приватизацію. Разом із тим, відповідачем свідомо прийняті спірні рішення, щоб не дати можливості приватизувати позивачу займану ним кімнату.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, в наданому суду відзиві вказала, що дана кімната може бути приватизована у разі надання міською радою дозволу на її приватизацію. Оскільки такого рішення радою не приймалось, то відповідно і відсутні підстави для її приватизації позивачем. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_3 при вирішенні спору поклався на думку суду. Проте зазначив, що у разі задоволення позовних вимог позивача будуть порушені його житлові права.
Представник КП «Славутське ЖКО», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує.
Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до даних паспорту серії НВ 331173, виданого Славутським МВ УМВС України в Хмельницькій області, ОСОБА_4 зареєстрований у вказаній кімнаті та проживає в ній на даний час (а.с.18).
Листом від 13 вересня 2017 року № Д-21-20/1192 виконавчий комітет Славутської міської ради повідомив представника позивача ОСОБА_1 про те, що приватизувати дану кімнату позивач зможе після надання Славутською міською радою згоди на приватизацію жилих приміщень у частині гуртожитку, в якому жилі приміщення використовуються для проживання громадян на умовах надання ліжко-місця (а.с.9).
Відповідно до витягу з протоколу 18 грудня 2017 року на засіданні постійної депутатської комісії з питань регулювання земельних відносин, екології, комунального майна, приватизації та адміністративно-територіального устрою розглядалися питання щодо надання чи ненадання згоди на приватизацію кімнат у гуртожитку, які використовуються для спільного заселення громадян, що підтверджується витягом із протоколу засідання від 18.12.2017 р. За результатами розгляду запропоновано проект рішення міської ради «Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації» та винесено на розгляд сесії Славутської міської ради. (а.с.30).
Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 19.04.2018 року №123 «Про житлові питання» ОСОБА_3 на період роботи в Славутьській ЦРЛ надано для проживання житлову площу 6,0 кв.м. в кімнаті 11А, житловою площею 12,0 кв.м., яка знаходиться у спільному користуванні кількох осіб в гуртожитку комунальної власності територіальної громади міста Славути на вулиці Валерія Чкалова, буд.16 (а.с.8).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 47 Конституції України громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено статтею 9 Житлового кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Закон України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (далі - Закон) регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону.
Частиною 1 статті 4 даного Закону передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.
Водночас п.11-2 ч.1 ст.3 Закону передбачено, що громадяни, які на правових підставах вселені в гуртожиток та фактично проживають у ньому на умовах надання їм ліжко-місця, набувають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку відповідно до цього Закону після їх розселення в окремі жилі приміщення в гуртожитку.
У разі надання місцевою радою згоди на приватизацію жилих і нежилих приміщень у гуртожитку (або його частин), в якому жилі приміщення (або їх частини) використовуються для проживання громадян на умовах надання ліжко-місця, такі жилі приміщення можуть бути приватизовані лише після розселення громадян, які в них проживають на умовах надання ліжко-місця, в окремі жилі приміщення.
Таким чином доводи представника позивача про те, що ОСОБА_4І, має безумовне право на приватизацію даної кімнати в гуртожитку, оскільки безперервно проживав в ній понад 5 років, є безпідставними, оскільки вищевказані норми Закону встановлюють умови, за яких може бути приватизовано таку кімнату.
Окрім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.
Прийнявши рішення про включення спірної кімнати гуртожитку до переліку таких, що надаються громадянам на умовах ліжко місця та не підлягають приватизації, та подальше вселення до неї гр. ОСОБА_3, Славутська міська рада реалізувала своє право на розпорядження даним обєктом комунальної в межах наданих законодавством повноважень, а, отже, діяла в спосіб та порядок визначений законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Славутської міської ради від 02.02.2018 р. № 20-26/2018 «Про затвердження переліку кімнат у гуртожитку територіальної громади міста Славути, що не підлягають приватизації» та рішення виконавчого комітету Славутської міської ради від 19.04.2018 року №123 «Про житлові питання» відповідають нормам чинного законодавства України та не підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст.19, 47 Конституції України, ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч.1 ст.4, п.11-2 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ст.ст.12,13,258-259,263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 26.10.2018