Справа № 457/780/18
провадження №2-о/457/11/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Трускавецького міського суду Львівської області зі спільною заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке має неповнолітніх дітей. Заяв мотивована тим, що 01 вересня 2005 року ОСОБА_1 та Бариляк (після одруження ОСОБА_1) Г.Р. уклади шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області. У них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони за спільною домовленістю вирішили припинити шлюбні відносини, тому що не бажають в подальшому перебувати у шлюбі. Це їхнє спільне рішення. Що стосується сина, то вони дійшли згоди щодо його виховання та утримання. Просять розірвати укладений між ними шлюб.

Заявники подали через канцелярію суду заяви про слухання справи у їхній відсутності, просять заяву задоволити, розірвати шлюб.

Представник заінтересованої особи просила проводити розгляд заяви у її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що сторони 01 вересня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 133, що стверджується свідоцтвом про шлюб І-СГ № 014346. За час перебування у шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії 1-СГ № 061071).

Як вбачається з договору про сплату аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та взяття участі у її вихованні та утриманні від 28 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 1763, сторони досягли згоди що син ОСОБА_5 проживатиме з матір'ю , при цьому батько має право бачитися з ним та брати участь у його вихованні в порядку, визначеному у договорі.

Крім цього, п. 2.1 зазначеного договору врегульовано розмір та порядок сплати матері аліментів на утримання сина.

Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-якого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з'ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору, а також у з'ясуванні відповідності умов договору інтересам дитини (дітей). Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка.

Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, подальше збереження родини суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати. Сторони досягли порозуміння щодо виховання дитини та сплати аліментів.

Вказані обставини справи стверджуються також матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, та права їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 19, 142, 200, 263-265, 293 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має неповнолітніх дітей, - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 01 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції Львівської області, актовий запис № 133.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в порядку ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_6