АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/114/18Головуючий по 1 інстанції Льон О.М.
Категорія: 59 Доповідач в апеляційній інстанції Карпенко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Василенко Л.І. , Нерушак Л.В.

секретаря Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, Степанецька сільська рада Канівського району Черкаської області про визнання довіреності недійсною,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів,-:

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, Степанецька сільська рада Канівського району Черкаської області про визнання довіреності недійсною, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що його мати ОСОБА_6 являлася власником будинку АДРЕСА_1.

У 2008 році, вказує позивач, його матері стало відомо, що її будинок було продано ОСОБА_5

Від імені продавця договір купівлі-продажу було підписано ОСОБА_4, яка нібито діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_6, посвідченої секретарем Степанецької сільської ради.

Після виявлення даного факту його мати ОСОБА_6 звернулася до Канівської міжрайонної прокуратури із заявою про вчинення відносно неї злочину, так як довіреність на представництво її інтересів ОСОБА_4 вона не підписувала.

04 лютого 2009 року Канівським міжрайонним прокурором за фактом зловживання службовим становищем особами Степанецької сільської ради та підробкою документів за ч. 2 ст. 364 і ч. 2 ст. 366 КК України порушено кримінальну справу.

В ході досудового розслідування було допитано його матір та проведено ряд судових експертиз.

30 березня 2009 року з метою встановлення виконання підпису у вигляді рукописного тексту «ОСОБА_6» було призначено почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області. Згідно висновку експерта ОСОБА_7 №1/205 від 13 квітня 2009 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, спадкоємцем після її смерті являється він - ОСОБА_3

18 червня 2014 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка мотивована тим, що в ході досудового розслідування не вдалося встановити хто саме підробив підпис матері у довіреності.

Позивач зазначає, що 20 січня 2016 року йому було надіслано копію постанови.

З метою захисту своїх майнових прав, як спадкоємця після смерті ОСОБА_6, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсною довіреність, складену від імені ОСОБА_6 щодо представництва її інтересів ОСОБА_4, посвідчену секретарем Степанецької сільської ради 13 березня 2007 року та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено повністю.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним через неповне з'ясування обставин справи, неправильність їх оцінки та порушення норм матеріального права ОСОБА_3 просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги та визнати недійсною довіреність, складену від імені ОСОБА_6 щодо представництва її інтересів гр. ОСОБА_4, посвідчену секретарем Степанецької сільської ради, Канівського району Черкаської області 13 березня 2007 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, зокрема вказує, що його мати від народження носила по-батькові ОСОБА_6, число і місяць її народження у всіх документах записано однаково, висновки суду про відсутність належних доказів на підтвердження родинного зв'язку між ним і матір'ю безпідставні, оскільки ним отримане свідоцтво про право на спадщину, нотаріус простежив родинні взаємини і сумніви з цього приводу необгрунтовані.

Крім того вважає, що суд надав неправильну оцінку матеріалам кримінального провадження, зокрема висновкам експертизи, згідно з якими підпис на довіреності вчинено не його матір'ю, а іншою особою.

Також ОСОБА_3 зазначає, що згідно штампу на зворотній стороні довіреності, яку він оскаржує, вона зареєстрована Степанецькою сільською радою за №48 та за неї сплачено державне мито - 1,70 грн. Проте з показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що за цим номером довіреність не реєструвалась, чому суд не дав належної оцінки.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційне провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про право власності НОМЕР_1 на домоволодіння, житловий будинок в АДРЕСА_1, належав на праві власності ОСОБА_6 (а.с.8)

13 березня 2007 року ОСОБА_6 видала довіреність на ім'я ОСОБА_4, посвідчену секретарем виконавчого комітету Степанецької сільської ради Канівського району, зареєстровану в реєстрі № 48 (а.с.134).

Відповідно до змісту довіреності, ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_4 продати належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельною ділянкою біля нього, що знаходиться в АДРЕСА_1 на умовах, які будуть визначатися нею самостійно, виходячи з розумної доцільності, а також представляти інтереси ОСОБА_6 у взаємовідносинах з усіма без винятку установами та органами з питань, пов'язаних з укладанням та належним оформленням договору купівлі-продажу.

Для виконання зазначених дій ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_4 подавати від її імені заяви, одержувати та подавати необхідні довідки та інші документи, отримати в Канівському БТІ витяг з реєстру, розписуватися за неї, в тому числі підписати договір купівлі-продажу, визначаючи умови продажу на свій розсуд, одержати гроші, виручені від продажу будинку, виконувати всі інші дії в межах та в обсязі передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень.

Довіреність була видана терміном на один рік і дійсна до 13 березня 2008 року.

В довіреності мається посилання, що сама ОСОБА_6 текст довіреності прочитала, повністю із ним погодилася, будь-яких зауважень чи заперечень з цього приводу не висловила.

Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_3 посилався на те, що у померлої ОСОБА_6 було відсутнє волевиявлення на здійснення представництва за дорученням на ОСОБА_4 з метою продажу належного їй на праві власності будинку, а тому є підстави для визнання довіреності від 13.03.2007 року недійсною.

За змістом ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України, довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

Відповідно до ч.1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину передбаченою частиною першою статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися.

Правочин є недійсним у разі недотримання умов його чинності, передбачених статтею 203 ЦК України, а саме: відсутність у сторін (сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності, відсутність волевиявлення учасника правочину та його невідповідність внутрішній волі учасника правочину, невідповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, відсутність спрямованості волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невідповідності дій та (або) перевищення повноважень з боку уповноваженої особи ОСОБА_4, яка діяла в межах та спосіб, визначених довіреністю, виданої ОСОБА_6 13 березня 2007 року та посвідченої в цей же день секретарем Стапенецької сільської ради Канівського району, Черкаської області, не встановлено.

Постановою слідчого СВ Канівського МВ УМВС України в Черкаській області від 18 червня 2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 25 січня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, закрито у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. (а.с. 166-167а)

Доказів скасування ОСОБА_6 наданої ОСОБА_4 довіреності від 13 березня 2007 року або припинення представництва за довіреністю, або відмови представника від вчинення дій які були визначені змістом та обсягом самої довіреності, матеріали справи не містять, таких доказів позивачем в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції також надано не було.

Змістом самої довіреності від 13 березня 2007 року підтверджується, що особу ОСОБА_6 встановлено, дієздатність перевірено.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_3 на адресу суду не було надано належних, допустимих, переконливих доказів, підтверджуючих обґрунтованість заявленого позову, як і не надано і доказів на підтвердження відсутності у ОСОБА_6 вільного волевиявлення на видачу довіреності.

Отже, встановивши, що волевиявлення ОСОБА_6 на видачу довіреності від 13 березня 2007 року було вільним, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для визнання довіреності недійсною є вірним.

Крім того, позивачем не було надано і доказів того, яким саме чином видана в березні 2007 року довіреність впливає на обсяг його законних прав та інтересів та порушує його майнові права.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5, Степанецька сільська рада Канівського району Черкаської області про визнання довіреності недійсною - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча Карпенко О.В.

Судді Василенко Л.І. , Нерушак Л.В.