Ухвала

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 577/5273/17-ц

провадження № 61-46096ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Конотопського міського суду Сумської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 171 432,39 грн заборгованості за договором позики, з яких: 135 596,82 грн - сума боргу; 32 633,13 грн - відсотки за користування коштами; 3 202,44 грн - 3 % річних від простроченої суми.

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтувала тим, що 25 березня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким вона передала ОСОБА_1 5 тис. доларів США, про що позичальником власноручно складено розписку. Зобов'язання за цим договором відповідач не виконав.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 171 432,39 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 714,32 грн судового збору.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2018 року в частині визначення розміру стягуваної заборгованості за договором позики змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 25 березня 2016 року у сумі 150 912,55 грн, з яких: 115 596,82 грн - сума боргу; 32 183,97 грн - заборгованість за відсотками за користування коштами; 3 131,76 грн - 3 % річних від простроченої суми. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 509,12 грн компенсації сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 307,80 грн компенсації судового збору за подання апеляційної скарги.

20 жовтня 2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Конотопського міського суду Сумської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2018 року (на час подання касаційної скарги) - 1 762 грн.

Ціна позову в даній справі щодо стягнення заборгованості за договором позики становить 171 432,39 грн, що станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 обґрунтував тим, що справа має виняткове значення для ОСОБА_1, оскільки неправомірними діями в нього вимагали написати розписку про отримання коштів у борг, за невиконання зобов'язання за договором позики у нього відібрали автомобіль, а також стягнули додаткові кошти.

Вказані доводи касаційної скарги не містять правових підстав для розгляду малозначної справи в касаційному порядку, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Також Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Конотопського міського суду Сумської області від 14 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області від 11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук