Справа № 303/3574/18 2/303/1677/18 ряд. стат. звіту - 38
РІШЕННЯ Іменем України 23 жовтня 2018 року м.Мукачево Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого - судді Монич В.О. секретар судового засідання Лаврів Е.І. Справа 3303/3574/18 розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,-
в с т а н о в и в :
Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 лютого 2012 року померла її мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, за життя мати заповітного розпорядження не складала. Після смерті матеріал вона фактично прийняла спадщину, згідно статті 1268 ЦК України, оскільки вступила у володіння і користування належним спадкодавцю житловим будинком, в якому вона та її сім'я зареєстровані та проживали із спадкодавцем на момент смерті. Забудовником житлового будинку, який знаходиться за вищевказаною адресою: був її батько ОСОБА_3, який помер 15 січня 1996 року і на момент смерті батька разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина ОСОБА_2 отже, покійна мати фактично прийняла спадщину за батьком в цілому. Зазначає, що на даний момент вона проживає у зазначеному будинковолодінні, доглядає за будинком, сплачує поточні платежі, обробляє земельну ділянку, здійснює ремонтні роботи, підтримує в порядку дворогосподарство тощо, тобто на законних підставах володіє та користується нерухоме майно. 22 червня 2017 року вона звернулась до Мукачівської районної державної нотаріальної контори з проханням видати їй Свідоцтво про право на спадщину за законом, однак, державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі вказаного правовстановлюючого документу та надано Постанову Про відмову у вчиненні нотаріальних дій №615/02-31 від 22 червня 207 року, мотивуючи відмову тим, що нею не було подано документи, які посвідчують право власності ОСОБА_3, спадкоємицею якого була його дружина, її мати ОСОБА_2, на вищевказаний житловий будинок. Тому на підставі вищенаведеного вона (ОСОБА_1Д.) звертається до суду та просить визнати за нею право власності на будинковолодіння, що за адресою: с.Страбичево, вул.В.Стуса, буд.№43, Мукачівського району Закарпатської області.П Позивач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява, в якій просять справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - представник Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, від сільського голови ОСОБА_4 надійшов лист, в якому просить розглянути справу у відсутності представника сільської ради за наявними в ній матеріалам та доказами.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії 1-ТА за №500460 виданого повторно відділом ЗАГС адміністрації Чаунського району Чукотського автономного округу від 27 листопада 2000 року, ОСОБА_5 народилася 01 грудня 1967 року, в якому батьками зазначені: батько - Голуб Дмитро Янович, мати - Голуб Ганна Василівна (а.с.9), яка у свою чергу 14 січня 1994 року уклала шлюб з ОСОБА_6, про що свідчить копія Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФК №408046 виданого Тальською адміністрацією Яготинського району Магаданської області. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловіку - ОСОБА_6, дружина - ОСОБА_6 (а.с.10). Відповідно до копії Свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-ФМ № 044514 виданого виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району від 15 січня 1996 року, ОСОБА_3 помер 15 січня 1996 року у віці 67 років (а.с.8), а відповідно до копії Свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-ФМ № 141245 виданого виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району від 08 вересня 2012 року, ОСОБА_2 померла 08 вересня 2012 року у віці 78 років (а.с.7). З копії Довідки за № 721/02-27 виданої виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 06 червня 2017 року, вбачається, що забудовником будинку, який знаходиться за адресою: с.Страбичево, вул. В.Стуса, буд.№ 43, згідно погосподарської книги №6, особового рахунку №516, являється ОСОБА_3, який помер 15 січня 1996 року. Будинок побудований у 1960 році (а.с.13). Відповідно до копії Довідки за № 722/02-27 виданої виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 06 червня 2017 року, на день смерті ОСОБА_3, який помер 15 січня 1996 року, в дворогосподарстві села Страбичево, вул.В.Стуса, буд.№43, Мукачівського району Закарпатської області, згідно Погосподарської книги №6, зареєстрована і проживала, дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14). Згідно Довідки за № 1384/02-27 виданої виконкомом Страбичівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 26 листопада 2015 року, на день смерті ОСОБА_2, яка померла 07 вересня 2012 року, в дворогосподарстві села Страбичево вул.В.Стуса, 43, Мукачівського району Закарпатської області, згідно погосподарської книги №11, особового рахунку №0529, були зареєстровані і проживали: донька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; внучка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15). З копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 48181832 сформованого 22 червня 2017 року Мукачівською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що 22 червня 2017 року зареєстровано заяву, за спадкодавцем ОСОБА_2, яка померла 07 вересня 2012 року (а.с.11). 22 червня 2017 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 винесено Постанову за № 615/02-31 Про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1, у вдачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Страбичово, вул.В.Стуса, буд.№43, Мукачівського району, який належав ОСОБА_3, спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 не подала документів, які посвідчують ОСОБА_2 право власності на житловий будинок (а.с.12). Правовідносини регулюються цивільним кодексом України. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.. Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Нормою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування за відсутності заповіту, визнання його недійсним повністю або у частині, у разі не охоплення заповітом усієї частини спадщини та в інших випадках. Законодавчі винятки з принципу черговості закликання спадкоємців за законом до спадкування встановлені статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а приписами частини 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З приписів частини 1 та частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, але відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Крім того, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. На час побудови вищевказаного житлового будинку (1969 року побудови, як вбачається з Технічного паспорту) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадян права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак, свідоцтва про право на спадщину отримати не має можливості, про що свідчить постанова державного нотаріуса Мукачівської районної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 22 червня 2017 року №615/02-31 «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії», суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - підлягає до задоволення. Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1. Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на будинковолодіння, що знаходяться за адресою: село Страбичево, вулиця В.Стуса, будинок №43, Мукачівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2, яка померла 07 вересня 2012 року. Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_1. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий В.О.Монич