КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/632/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії судової палати у цивільних справах - головуючого - судді Сержанюка А.С., суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Паладін-Інвест», треті особи - Закрите акціонерне товариство «Топаз-Електронікс», Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

08 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив,

визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Київською міською радою та Акціонерним товариством закритого типу «Топаз-Електронікс» від 27 серпня 2004 року, зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ), запис від 21 жовтня 2004 року за №91-6-00352,

визнати недійсною угоду ( договір про внесення змін ) до договору оренди земельної ділянки від 21 жовтня 2004 року №91-6-00352, зареєстровану Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ), запис від 19 вересня 2008 року за №91-6-00803.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 грудня 2013 року у двір будинку АДРЕСА_1 заїхала важка техніка, робітники і загін охоронців заблокували заїзд до двору та почали встановлювати у дворі будівельний паркан, який огороджував земельну ділянку на якій стояв, зокрема, законно встановлений гараж позивача.

Разом з тим, в січні 1979 року йому було надано дозвіл на встановлення гаражу для зберігання автомобіля «Жигулі».

Місце розташування гаражу було попередньо погоджено у порядку, встановленому чинним законодавством. З того часу жодного звернення про знесення гаражу чи його переміщення не було.

Рішенням Київської міської ради від 18 березня 2004 року за №139/1349 Акціонерному товариству «Топаз-Електронікс» була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2

На підставі зазначеного рішення було укладено спірний договір оренди земельної ділянки.

До договору вносились зміни в частині орендаря землі на Товариство з обмеженою відповідальністю «Холдингова компанія «Системні інвестиції».

При цьому, обидві земельні ділянки хоч і мають різні адреси, але земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що по АДРЕСА_2 у м. Києві, яка надана для забудови, фактично є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1

Укладенням оспорюваного договору припинено ( обмежено ) право позивача на користування земельною ділянкою під розміщення гаражу.

В той же час порушено вимоги діючого законодавства та не отримано згоди землекористувача - позивача на припинення права користування земельною ділянкою або її частиною.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що на час укладення договору право власності позивача на зазначений гаражний бокс, право власності, користування, оренди земельної ділянки, на якій розташовано гаражний бокс, не було зареєстровано, отже посилання представника позивача, що при підписанні оскарженого договору мало бути отримано згоду позивача, як власника гаражного боксу та землекористувача частини спірної земельної ділянки, є необґрунтованим.

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( КМДА ) від 16 лютого 2015 року, земельна ділянка в межах якої розташований житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі технічного звіту по встановленню меж землекористування з 26 березня 2002 року обліковується як багатоповерхова забудова.

Станом на 31 грудня 2012 року документів, що посвідчують право користування ( власності ) земельною ділянкою, не зареєстровано.

Згідно з даними міського земельного кадастру, земельні ділянки по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 за об'єднанням автолюбителів «Копернік» та фізичними особами не зареєстровано.

Таким чином, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що права позивача при підписанні оспорюваного договору не були порушені, а тому підстави для задоволення заявлених вимог відсутні.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва №29 від 08 січня 1979 року ОСОБА_1 дозволено, до благоустрою садиби, встановити збірно-розбірний металевий гараж в садибі АДРЕСА_1 для утримання автомобіля «Жигулі», який він придбав через відділ соціального забезпечення ( а.с. 9 зв. т. 1).

23 жовтня 1978 року був складений акт погодження місця розміщення гаража на відстані 29 м. від жилого будинку по АДРЕСА_1 ( а.с. 10 т. 1 ).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 березня 2014 року ОСОБА_1 є власником гаража НОМЕР_2 в об'єднанні автолюбителів «Коперник», загальною площею 18 кв.м., що по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 ( а.с. 191, 202, 203, 204, 205, 206 т. 1 ).

Відповідно до довідки Державного земельного кадастру, земельна ділянка по АДРЕСА_2, з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходиться в комунальній власності Київської міської ради ( а.с. 162 т. 4 ).

27 серпня 2004 року між Київською міською Радою та Акціонерним товариством закритого типу «Топаз-Електронікс» був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки ( а.с. 12-14 т. 1 ).

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 3.1. зазначеного договору, Київська міська Рада на підставі рішення Київської міської ради від 18 березня 2004 року за №139/1349 «Про передачу земельної ділянки Акціонерному товариству закритого типу «Топаз-Електронікс» для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_2», за актом приймання-передачі передає, а Акціонерне товариство закритого типу «Топаз-Електронікс» - приймає в оренду земельну ділянку, площею 2 096 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_1, строком на п'ять років ( там же ).

До договору оренди були внесені зміни в частині строку оренди, яку продовжено до 10 років та змінено орендаря ( Акціонерне товариство закритого типу «Топаз-Електронікс» ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Паладін-Інвест» ( а.с. 15 т. 1 ).

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 червня 2015 року ( справа №761/33504/14-а ) позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Паладін-інвест», Закрите акціонерне товариство «Топаз-Електронікс», Управління житлово-комунального господарства, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ) про визнання протиправним та скасування рішення №139/1349 від 18 березня 2004 року, рішень №1120/1781 від 12 липня 2007 року та №139/1349 від 18 березня 2004 в частині зобов'язання вчинити дії щодо повернення у користування територіальної громади міста Києва земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що по АДРЕСА_2, шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відхилено ( а.с. 160-163 т. 1 ).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року залишено без змін ( а.с. 177-181 т. 1 ).

Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2018 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2015 року скасовано, а провадження у справі закрито ( а.с. 5-13 т. 6 ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно зазначив, що на час укладення оспорюваного договору та додаткової угоди до нього, право власності позивача на зазначений гаражний бокс, право власності, користування чи оренди земельної ділянки, на якій розташовано гаражний бокс, не було зареєстровано.

Крім цього, вірно місцевий суд звернув увагу на те, що позивач зазначав в позові, що в оренду виділено земельну ділянку, яка є частиною прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 в м. Києві, проте суду не надано доказів, що позивач є власником квартири в цьому будинку та межі самої прибудинкової території ним не вказані.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження недодержання сторонами вимог закону в момент вчинення спірного договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України,.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Як встановлено місцевим судом, стороною в обох правочинах є Акціонерне товариство закритого типу «Топаз-Електронікс», правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство «Топаз-Електронікс».

Однак, зазначений господарюючий суб'єкт залучений позивачем у справі у якості третьої особи, а не відповідачем, оскільки той є стороною у договорах.

З метою захисту інтересів цього товариства суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у позові і за цими обставинами, оскільки його залучення у справі згідно процесуального законодавства у суді другої інстанції неможливе.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 203, 215, 764 ЦК України, ст.ст. 16, 33 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 9, 39, 42, 111, 116, 118, 123, 124, 134, 186, 210 Земельного кодексу України, ст.ст. 5, 17, 19 Закону України «Про основи містобудування», ст. 13 Закону України «Про планування і забудову території», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, Регламенту розгляду питань щодо надання та реалізації права користування землею в м. Києві, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 відведена Київському тресту «Головмука» Міністерства заготівель СРСР» для будівництва житлового будинку, дозвіл на розміщення гаражу виданий без терміну його встановлення, позивачу надано в тимчасове користування земельну ділянку під гаражем та він з 1979 року користувався ним ( гаражем ), земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 є прибудинковою територією будинку по АДРЕСА_1, спірна земельна ділянка відведена для передання її в оренду з порушенням вимог діючого на той час законодавства, без врахування прав позивача та інших громадян, як користувачів гаражних боксів та земельних ділянок під ними, спірна земельна ділянка продовжує перебувати в оренді відповідача, її ( земельної ділянки ) проект відведення для будівництва житлового будинку не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за складом, змістом та правилам оформлення, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Київської міської державної адміністрації, що виразилося у незаконному вилученні та передачі майна в оренду третім особам для будівництва житлового будинку частини земельної ділянки, яка є прибудинковою територією будинку по АДРЕСА_1, укладенням оспорюваного правочину припинено право позивача на користування земельною ділянкою під розміщення гаражного боксу, відповідачі чинять перешкоди у користуванні та розпорядженні майном позивача на даний час, права позивача можуть бути реально порушені і в майбутньому, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, а відтак - не є правовою підставою для задоволення як позовних так і апеляційних вимог.

Доводи апелянта про незаконність виділення спірної земельної ділянки в оренду, на переконання апеляційного суду, спростовується і постановою Великої Палати Верховного суду від 03 квітня 2018 року, згідно якої встановлено, що у 2003 року був розроблений та затверджений проект відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2, м. Києва, який був погоджений в установленому законом порядку ( а.с. 5-14 т. 6 ).

При цьому, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо спростування правомірності їх видачі ( проекту та погоджень ), укладення договорів, порушення свого права власності на майно, користування, володіння земельною ділянкою на якій воно розташоване.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Паладін-Інвест», треті особи - Закрите акціонерне товариство «Топаз-Електронікс», Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Л.А. Волохов

Я.С. Мельник