Справа № 351/2385/13-ц
Провадження № 22-ц/779/537/2018
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П.,Томин О.О.

секретаря Мельник О.В.

з участю представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Непорадної Т.В.

головного державного виконавця відділу ПВР Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Снятинського районного суду від 19 лютого 2018 року, у складі судді Калиновського М.М., по справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця по проведенню оцінки майна, зацікавлені особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», головний державний виконавець відділу ПВР Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжак І.І.,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця відділу ПВР Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. по проведенню оцінки майна.

В обгрунтування вимог скарги ОСОБА_4 посилався на те, що рішенням Снятинського районного суду від 18.02.2014 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до нього про стягнення заборгованості за кредитними договорами та вирішено звернути стягнення на рухоме майно, що є предметом застави за договором застави транспортних засобів з майновим поручителем від 03.11.2011року, а саме на автомобіль бортовий - С MAN TGA 226.430, 2005 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1; причіп бортовий - WECON, 2005 року випуску, д.р.н. НОМЕР_2; сідловий тягач MAN 19.464, 2000 року випуску, д.р.н. НОМЕР_3; напівпричіп бортовий - E- SCHMITZ, 1995 року випуску, д.р.н. НОМЕР_4; автомобіль бортовий - C MAN TGA 226.430, 2005 року випуску, д.р.н. НОМЕР_5; причіп бортовий - SOMMER SR-240, 2002 року випуску, д.р.н. НОМЕР_6; сідловий тягач - E VOLVO FH, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_7; напівпричіп бортовий - E PANAV, 2003 року випуску, д.р.н. НОМЕР_8.

Зазначив, що на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження та проведено оцінку вартості арештованого сідлового тягача E VOLVO FH, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_7 та напівпричіпа бортового - E PANAV, 2003 року випуску, д.р.н. НОМЕР_8. Згідно з названими звітами, вартість вищевказаних транспортних засобів складає відповідно 377650,00 грн. та 98390,00 грн. Із результатами проведеної оцінки не погоджується, вважає її явно заниженою та такою, що не відповідає реальній вартості майна.

Оцінювач особисто об»єкт оцінювання не оглядав, ідентифікацію об»єкта та пов»язаних із ним прав не проводив, що позбавило його можливості мати уявлення про фактичне місце розташування об»єкта його фізичний стан та характеристики.

Ухвалою Снятинського районного суду від 19 лютого 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_4 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що ухвалу суду є суперечлива за своїм змістом та необґрунтованою, оскільки мотивувальна частина містить суперечливі висновки щодо обґрунтованості вимог скарги.

Ні державний виконавець, ні оцінювач не змогли підтвердити належними та допустимими доказами, що оцінювач оглядав та досліджував об»єкт оцінки особисто. Звіт не містить визначення пробігу автомобіля, що є одним із визначальних чинників для визначення його реальної вартості.

Ціна транспортних засобів вказана у звіті про незалежну оцінку вартості арештованого сідлового тягача Е VOLVO FH, 2006 року випуску, ДНЗ НОМЕР_9 та звіті про незалежну оцінку вартості арештованого напівпричіпа бортового E PANAV, 2003 року випуску ДНЗ НОМЕР_10 не може вважатись такою, що відображає їх реальну вартість.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судове зсідання апеляційного суду не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Непорадна Т.В. та представник відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжак І.І. заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на те, що заявником не доведено обставини щодо невідповідності дій по оцінці майна вимогам чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відділу примусового виконання рішень, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.8 Перехідних положень ЦПК України (ред. з 15.12.2017) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Положеннями ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що її мотивувальна частина містить суперечливі висновки щодо встановлених обставин по справі та обґрунтованості вимог скарги ОСОБА_4, так в мотивувальній частині суд дійшов висновку про задоволення вимог скарги, натомість в іншій частині мотивувальної частини ухвали суду та в резолютивній частині зазначив про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є суперечливими, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні вимог скарги ОСОБА_4 з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі ПВР управління ВДВС Снятинського РУЮ знаходиться виконавче провадження ВП 49765309 з примусового виконання виконавчого листа виданого Снятинським районним судом на виконання рішення суду від 18 лютого 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Встановлено, що 16 квітня 2016 року в ході виконання вищезазначеного виконавчого листа державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Сапіжак І.І. описано і арештовано належне ОСОБА_4 майно - сідловий тягач -E VOLVO FH, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_7, та передано на зберігання ОСОБА_6, що за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» регулюється питання визначення вартості майна боржника та його оцінка. Зокрема, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Встановлено, що оцінювач ОСОБА_1 на підставі укладеного з відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції договору на виконання робіт з експертної оцінки майна проведено оцінку арештованих транспортних засобів.

За нормами ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до положень ст. 31 зазначеного закону оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності зобов'язані: дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог цього Закону та нормативно-правових актів з оцінки майна; забезпечувати об'єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об'єктивної оцінки у зв'язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають.

Звітами про незалежну оцінку вартості арештованого майна від 08.09.2017 року визначено вартість сідлового тягача -E VOLVO FH, 2006 року випуску, д.р.н. НОМЕР_7 - 377650,00 грн.; напівпричепа бортового E PANAV, 2003 року випуску, д.р.н. НОМЕР_8 - 98390,00 грн. (ас.82-102).

Державним виконавцем повідомлено сторін виконавчого провадження, зокрема скаржника ОСОБА_4 про те, що у разі не згоди з результатами визначення вартості оцінки, проведеної експертом ПП ОСОБА_1 він має право оскаржити його в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання повідомлення.

Із звітів про незалежну оцінку вартості арештованого майна вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 провів огляд арештованих автомобілів, у звіті зазначено про те, що об»єкти оцінки інспектовані оцінювачем особисто, до висновків долучено фото таблиці вказаних транспортних засобів.

Звіти з незалежної оцінки майна складені з урахуванням діючого законодавства, зокрема, загальних вимог до проведення незалежної оцінки майна, визначених у Національному стандарті №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10 вересня 2003 року №1440.

Посилання скаржника на те, що вартість описаних та арештованих транспортних засобів є заниженою та не відповідає реальній вартості майна не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами з цього приводу.

У зв»язку з наведеним, суд приходить до висновку, що вимоги скарги ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень по проведенню оцінки майна не знайшли свого підтвердження, а тому підстав для задоволення скарги судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України , суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду від 19 лютого 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги скаргою ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. по проведенню оцінки майна - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 травня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин