КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 761/9903/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/1081/2018Головуючий у суді першої інстанції - Рибак М.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану від її імені в її інтересах адвокатом ОСОБА_3, яка діє на підставі договору, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа (Т.3, а.с.37-40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Вказує, на неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, неналежну правову оцінку фактичних обставин справи. Зазначає також, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що заявник не надав жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, тобто висновки суду не відповідають дійсності. Вважає, що оскаржувана ухвала про відмову у поновленні строку для пред'явлення виконавчого документу щодо стягнення аліментів фактично знімає обов'язок з відповідача сплатити заборгованість, встановлену рішенням суду, що набрало законної сили (Т.3, а.с.51-55).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.08.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (Т.3, а.с. 69,70).

06.09.2018 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки вважає, що судом дотримано норм матеріального і процесуального закону (Т.3, а.с. 75-83).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2018 призначено справу до розгляду (Т.3, а.с.110).

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 № 297/2018 переведено суддів апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03.10.2018 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А. (Т.3, а.с.123).

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа ухвалою Київського апеляційного суду від 10.10.2018 прийнята до провадження новоутвореного суду та призначена до розгляду на 24.10.2018 (Т.3, а.с.124,125).

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив ухвалу суду залишити без змін, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено поважних причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 25 200,00 грн. та заборгованість у розмірі 50% фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 у розмірі 621 811,25 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014 позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на підставі договору між батьками про сплату аліментів на утримання та участь у вихованні дитини заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 25 200,00 грн. та заборгованість у розмірі 50% фактично понесених додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 у розмірі 597 096,25 грн., а всього 622 296,25 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2014 в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 25 200,00 грн. та у задоволенні даної позовної вимоги відмовлено. Також рішення суду змінено в частині стягнутої суми з 622 296,25 грн. до 597 096,25 грн. (Т.2, а.с.177-180).

У травні 2018 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про поновлення строків для пред'явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікату виконавчого документу. Заяву мотивовано тим, що після отримання виконавчого листа його було подано до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. 26.01.2015 державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46172563. У червні 2015 року виконавчий лист направлено за належністю до Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області у зв'язку з відсутністю майна боржника у м. Києві. У відповідь на адвокатський запит представника позивача було надано довідку начальника Шевченківського РВ ДВС у м. Києві від 20.02.2018 про втрату виконавчого документу. У квітні 2018 року представник позивача отримала лист від Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, в якому повідомлялося, що виконавчий документ з постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження від 03.08.2015 було направлено на адресу Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Таким чином, апелянт вважає, що строк пред'явлення виконавчого документу до виконання був пропущений з поважних причин, що є підставою для поновлення цього строку.

Судом встановлено, що позивачем було пред'явлено до виконання виконавчий лист у справі 761/9903/14-ц від 22.12.2014 року.

Відповідно до п. 17.4 ч. 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

З наявної в матеріалах справи розписки представника позивача та копії виконавчого листа, остання отримала виконавчий лист, виданий на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 лише 15.06.2018.

Отже, враховуючи вказані обставини, зокрема те, що виконавчий лист на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 позивач взагалі не отримувала до 15.06.2018, та приймаючи до уваги, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 було змінено рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача та на підставі вказаного рішення видано новий виконавчий лист 15.06.2018, то суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Щодо вимог про поновлення строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання, слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Тобто, підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважні, об'єктивні причин пропуску такого строку.

Заявник обґрунтовує вимоги заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання тим, що як з'ясувалось позивач не отримувала виконавчого листа на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 та відповідно не пред'являла його до виконання, оскільки у зв'язку з втратою документів щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 не можливо було чітко встановити який саме виконавчий документ перебував на виконанні.

Однак, всупереч вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, заявник не надав жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Слід зазначити, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Тоді як, в данному випадку, заявник сама отримала виконавчий лист лише 15.06.2018 та не навела жодних поважних причин неможливості вчасного отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання у визначений законом строк

*2610*30588676*1*1*
Шевченківський районний суд міста Києва
Ковальчук
.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що зі змісту заяви та з матеріалів справи не вбачається жодних об'єктивних причин пропуску стягувачем строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, які б могли бути визнані поважними, у відповідності з вимогами закону, а відтак висновок суду про пропуск строку пред'явлення виконавчого документа до виконання без поважних причин, є цілком правомірним і відповідає, як вимогам закону, так і наявним у справі матеріалам.

При цьому, слід зазначити, що й в суді апеляційної інстанції стягувач не повідомив жодних причин пропуску строку, які б могли бути визнані поважними, тобто які б свідчили про об'єктивні підстави не можливості звернення за їх виконанням протягом більш ніж трьох років з дня набрання рішенням суду законної сили.

Водночас, слід зауважити, що пред'явивши виконавчий лист до виконання у виконавчу службу стягувач мав можливість контролювати хід виконавчого провадження, цікавитись справою та своєчасно вживати необхідних заходів, спрямованих на виконання судового рішення, однак таким правом не скористався.

Отже, викладені в заяві та в апеляційній скарзі причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, не є поважними, оскільки строк пропущено саме у зв'язку з бездіяльністю стягувача, а не з будь-яких інших об'єктивних та незалежних від нього причин (об'єктивних факторів).

Таким чином, з наведеного вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального і процесуального права є безпідставними та не обґрунтованими.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану від її імені в її інтересах адвокатом ОСОБА_3, яка діє на підставі договору, - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 25 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва