У Х В А Л А

17 січня 2018 року

м. Київ

справа № 333/7828/14-ц

провадження № 61-784 ск 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І., АнтоненкоН. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Мотор Січ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2015 року у складі головуючого судді Стоматова Е. Г. та рішення апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року у складі суддів: Спас О. В., Воробйової І. А., Полякова О. З..,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги, стягнення нарахованих, але невиплачених сум заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 25 червня 2011 року на підставі трудового договору він був прийнятий на роботу до відповідача у цех № 49 на посаду інженера-програміста.

Протягом 2013 року відповідач змусив його працювати надурочно 285 годин, що є порушенням трудового законодавства. У липні 2014 року відповідач порушив строки виплати заробітної плати, не виплативши йому аванс за першу половину місяця, що підтверджується випискою з карткового рахунку, отримати кошти було запропоновано лише 25 липня 2014 року.

29 липня 2014 року він подав заяву, в якій просив звільнити його відповідно до частини З статті 38 КЗпП України, у зв'язку з порушенням відповідачем законодавства про працю та умов колективного договору, відповідь на яку не отримав.

08 серпня 2014 року він надіслав поштою повторну заяву, в якій зазначив, що ним було дотримано двотижневий строк на попередження про звільнення, ніякої відповіді йому надано не було, а тому вважає себе звільненим з підстав, передбачених частиною З статті 38 КЗпП України і з 11 серпня 2014 року не буде виходити на роботу.

14 серпня 2014 року відповідач надіслав йому відповідь на заяву про звільнення, в якій повідомив, що заява про звільнення не підлягає розгляду через невідповідність дати написання заяви 28 липня 2014 року із датою її поштового відправлення 29 липня 2014 року. 18 серпня 2014 року відповідач надіслав йому відповідь на повторну заяву про звільнення, в якій зазначив, що не вбачає підстав для визнання його звільненим через невідповідність його заяви вимогам чинного законодавства.

На звернення до відповідача 09 вересня 2014 року його представника із заявою про проведення розрахунку та видачу копії наказу про звільнення і трудової книжки була отримана відмова. Згідно з повідомлення на інформаційному стенді підприємства, його було звільнено 11 серпня 2014 року за прогул без поважних причин.

Посилаючись на зазначені вище обставини, просив визнати його звільненим з публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на підставі частини З статті 38 КЗпП України з формулюванням «у зв'язку з порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю», зобов'язати відповідача змінити запис у трудовій книжці, вказавши підставою звільнення частину З статті 38 КЗпП України з формулюванням: «У зв'язку з порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю», стягнути на його користь вихідну допомогу в розмірі його тримісячного середнього заробітку, 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, заборгованість із нарахованої але невиплаченої при звільненні заробітної плати, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку з дня звільнення до дня ухвалення рішення суду.

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення доплати молодому спеціалісту у розмірі 26 204 грн 16 коп.

Зустрічний позов мотивовано тим, що між товариством та ОСОБА_4 був укладений договір від 15 листопада 2012 року, на підставі якого останнього прийнято на роботу до цеху № 49 інженером-програмістом в якості молодого спеціаліста та нарахування йому доплат згідно з Положенням підприємства «Про порядок нарахування доплат молодим спеціалістам». У зв'язку з укладеним договором, працівник повинен працювати на підприємстві протягом З років, а саме, з 01 листопада 2012 року до 31 жовтня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 вищевказаного договору сторони прийняли на себе певні зобов'язання, а саме: підприємство зобов'язується кожного місяця протягом трьох років нараховувати робітнику доплату у розмірі, передбаченому пунктом 3.1 договору, а працівник зобов'язується виконувати обов'язки, покладені на нього трудовим договором, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та режиму роботи відповідно до графіку роботи на акціонерному товаристві «Мотор Січ», виконувати вимоги діючого законодавства, стандартів, положень інструкції, колективного договору, програму стажування, відпрацювати на підприємстві до 31 жовтня 2015 року. Крім того, відповідно до пункту 4 договору у випадку звільнення до спливу строку, передбаченого пунктом 2.2.4, з власного бажання або за ініціативою роботодавця за статтями 40, 41 КЗпП України, працівник повинен відшкодувати підприємству у повному обсязі отримані доплати.

Оскільки зобов'язання за договором від 15 листопада 2012 року підприємство виконало у повному обсязі, прийнявши ОСОБА_4 на роботу в якості молодого спеціаліста та за час роботи виплативши йому доплату в сумі 26 204 грн 16 коп., однак до спливу встановленого у договорі строку, тобто до 31 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 самовільно залишив виробництво і був звільнений з 11 серпня 2014 року наказом від 29 серпня 2014року № 1842 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України, публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» просило стягнути з ОСОБА_4 доплати молодому спеціалісту, як суму основної заборгованості, у розмірі 26 204 грн 16 коп.

Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 17 листопада 2014 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2015 року первісний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_4, вказаної у наказі публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» від 29 серпня 2014 року № 1842/п на «розірвання трудового договору з ініціативи працівника на підставі статті 38 КЗпП України з 11 серпня 2014 року».

Зобов'язано публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» внести запис у трудову книжку ОСОБА_4 про зміну формулювання звільнення з пункту 4 статті 40 КЗпП України (вчинення прогулу без поважних причин) на частину І статті 38 КЗпП України (звільнити за власним бажанням).

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати у розмірі 5 929 грн 43 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 521 грн 90 коп., всього 19 451 грн 33 коп.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

В іншій частині первісних позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» доплату молодому спеціалісту, як суму основаної заборгованості, у розмірі 26 204 грн 16 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» витрати з оплати судового збору у розмірі 262 грн 58 коп.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02 липня 2015 року рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2015 року у цій справі про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_4, вказаної у наказі публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» від 29 серпня 2014 року № 1842/п, на розірвання трудового договору з ініціативи працівника на підставі статті 38 КЗпП України з 11 серпня 2014 року та зобов'язання публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» внести запис в трудову книжку ОСОБА_4 про зміну формулювання причин звільнення з пункту 4 статті 40 КЗпП України (вчинення прогулу без поважних причин) на частину І статті 38 КЗпП України (звільнити за власним бажанням) та в частині відмови у стягненні вихідної допомоги і моральної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» внести запис у трудову книжку ОСОБА_4 про зміну формулювання звільнення на підставі наказу від 29 серпня 2014 року № 1842/п з пункту 4 статті 40 КЗпП України за вчинення прогулу без поважних причин на частину З статті 38 КЗпП України про звільнення за власним бажанням у зв'язку з невиконанням законодавства про працю та умов колективного договору.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_5 вихідну допомогу у сумі 6 218 грн54 коп. та на відшкодування моральної шкоди у сумі 200 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 02 липня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому апеляційному розгляді рішенням апеляційного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2015 року у частині вимог про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_4, вказаної у наказі публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» від 29 серпня 2014 року № 1842/п, на розірвання трудового договору з ініціативи працівника на підставі статті 38 КЗпП України з 11 серпня 2014 року та зобов'язання публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» внести запис у трудову книжку ОСОБА_4 про зміну формулювання причин звільнення з пункту 4 статті 40 КЗпП України (вчинення прогулу без поважних причин) на частину І статті 38 КЗпП України (звільнення за власним бажанням) та в частині відмови у стягненні вихідної допомоги і моральної шкоди скасовано. У цій частині ухвалено нове рішення, яким зобов'язано публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» внести запис у трудову книжку ОСОБА_4 про зміну формулювання звільнення на підставі наказу від 29 серпня 2014 року № 1842/п з пункту 4 статті 40 КЗпП України за вчинення прогулу без поважних причин на частину З статті 38 КЗпП України про звільнення за власним бажанням у зв'язку з невиконанням законодавства про працю та умов колективного договору.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_4 вихідну допомогу у сумі 6 218 грн 54 коп. та на відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн.. У решті вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_4 заборгованості з заробітної плати у розмірі 5 929 грн 43 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13 521 грн 90 коп. та 243 грн 60 коп. судового збору на користь держави рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2015 року залишено без змін.

У задоволенні зустрічного позову публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до ОСОБА_4 про стягнення доплати молодого спеціаліста, як суми основної заборгованості, в розмірі 26 204 грн 16 коп. відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року, публічне акціонерне товариство «Мотор Січ» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та рішення суду апеляційної інстанції від 05 жовтня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги, стягнення нарахованих, але невиплачених сум заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» до ОСОБА_4 про стягнення доплати молодому спеціалісту, як суми основної заборгованості в розмірі 26 204 грн 16 коп., призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат