Справа № 333/3776/18
Провадження №2/333/2078/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі ЗМР про визнання права власності

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

16 грудня 1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який діяв від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано відповідно до ЗУ «Про товарну біржу» товарною біржею «Строй - інвест». Право власності на вказану квартиру зареєстровано у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

Оскільки оригінал договору купівлі-продажу втрачено, а отримати його дублікат неможливо через припинення ТБ «Строй-інвест», позивач просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 25 липня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання.

26 вересня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4, повідомлені своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що на фіксування судового процесу не наполягають, витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягувати, покласти на позивача.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи за відсутності останнього.

У зв'язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

16 грудня 1997 року між членами Запорізької Товарної біржи «Строй-інвест» ОСОБА_2, який діяв від свого імені та від свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований відповідно до ст. 15 ЗУ від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» Запорізькою Товарною біржею «Строй -інвест» за №1024/1070 від 16 грудня 1997 року.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: вона являє собою купівлю-продаж, поставку чи обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню та вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року (в редакції від 27 грудня 1996 року, чинній на час укладення договору) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

На виконання Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56 «Про затвердження Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», позивачем ОСОБА_1 зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації за №1024/1070 право власності на квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою ТОВ Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації.

Тобто право власності на нерухоме майно набуте позивачем правомірно, відповідно до чинного на момент вчинення правочину законодавства.

01 січня 2004 року набув чинності ЦК України, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого з 01 січня 2004 року втратив чинність ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року.

Згідно зі ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 15 вересня 2018 року, відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою № 137891857.

З наведеного вбачається, що право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належним чином не зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 відповідно до чинного на теперішній час законодавства.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року (в редакції від 28 серпня 2018 року станом на дату розгляду і вирішення справи), державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, серед іншого, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Судом встановлено, що оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна позивачем втрачено, а отримати його дублікат неможливо через припинення 01 лютого 2013 року ТБ «Строй-інвест» та відсутності правонаступників, що підтверджується детальною інформацією про юридичну особу. Номер запису про припинення 2003805 від 01 лютого 2013 року.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Судом встановлено, що документ, який засвідчує право власності ОСОБА_1 на квартиру - договір купівлі-продажу, втрачений, отримати його дублікат неможливо, право власності на нерухоме майно не зареєстроване, інші документи, на підставі яких на теперішній час можливо б було здійснити державну реєстрацію права відсутні, тобто право власності на теперішній час не підтверджена відповідними документами.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, що іншим чином підтвердити право власності позивача на квартиру неможливо, то суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру підлягають задоволенню.

Оскільки позивач просить судовий збір з відповідача не стягувати, а покласти на неї, то судовий збір з відповідача не стягується

Керуючись, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 128 ЦК Української РСР, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 206, 265 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на квартиру, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 24 жовтня 2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва