КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №754/2493/17-ц

провадження №22-ц/824/724/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року у складі судді Ладиченко С.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року представник позивача звернулася до суду із позовом про стягнення коштів, в якому просила стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 основний борг, що складає 236 402,75 грн. 75 коп., що еквівалентний сумі грошових коштів у розмірі 7 454,50 євро; подвійну облікову ставку НБУ за весь час прострочення, що складає 38 083,51 грн.; суму, на яку збільшився борг унаслідок інфляційних процесів у розмірі 2 541,33 грн.; 3% річних за несвоєчасні розрахунки в розмірі 4 728,06 грн., а також судовий збір 2 817,56 грн.

У мотивування вимог зазначала, що 09 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду № 091216/1 (далі - Договір), за умовами якого підрядник зобов'язувався власними силами та/або залученими силами і засобами за завданням замовника виготовити конструкцію: сходи зовнішні з нержавіючої сталі за наданими замовником розмірами.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки між сторонами проводяться в декілька послідовних етапів, які залежать від етапів проведення робіт. За пунктом 3.2. Договору замовник передає підряднику завдаток - 80 % від ціни договору у розмірі 7 120,00 євро.

Позивач повністю сплатив зазначену суму 08 березня 2017 року у визначений Договором термін, про що свідчать виписки з банку. Додатково замовником також були сплачені кошти в сумі 317 (триста сімнадцять) євро 50 центів, що еквівалентно 19 214,00 (дев'ятнадцять тисяч двісті чотирнадцять) гривень за міжбанківські послуги за перерахунки коштів.

Загальна сума коштів, що була перерахована замовником підряднику становить 7 457,50 євро 50 центів, що за готівковим курсом продажу євро у Приватбанку станом на день подачі позовної заяви становить 236 402,75 (двісті тридцять шість тисяч чотириста дві) гривні 75 копійок.

Підрядник прийняв кошти та повинен був виконати відповідно п. 4.1.1 Договору роботи: придбання матеріалів та виготовлення заготівок в строк протягом 35 днів з моменту наступного дня після отримання завдатку, що обумовлено п. 3.1 Договору. Повний розрахунок, згідно п. 3.2 Договору був зроблений позивачем.

Після того як сплинув термін виготовлення (35 днів з моменту наступного дня після отримання завдатку згідно п. 3.1 Договору) на виконання умов підрядником зі своєї сторони не було виконано умов Договору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 23 липня 2018 року представник відповідача ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати повністю судове рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У мотивування вимог зазначає, що умовами договору не передбачено обов'язку відповідача щодо додаткового повідомлення позивача про готовність виробів до відвантаження, а тому замовник у встановлений договором термін мав самостійно вивезти вироби, чого зроблено не було.

Вказує на те, що за домовленістю сторін, що відображена в договорі, саме позивач зобов'язаний забезпечити доставку виробів на об'єкт, чого останній не зробив, внаслідок зазначеного відповідач не зміг виконати третій етап передбачених договором робіт, а отже, і остаточно виконати свої зобов'язання за Договором.

Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску строку для подання додаткових доказів та надати їм належну правову оцінку під час апеляційного розгляду справи.

14 вересня 2018 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив представника позивача ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів апеляційного суду міста Києва переведено на роботу на посади суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Повідомлення про початок роботи новоутвореного Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» 03 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року справу за апеляційною скаргою представника відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів прийнято до провадження Київського апеляційного суду.

До участі у справі було залучено перекладача ОСОБА_6, яку до початку розгляду справи під розписку попереджено головуючим про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад і за відмову без поважних причин від виконання покладених на неї обов'язків.

Представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач та його представник проти апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що стороною відповідача не надано доказів на підтвердження виконання ФОП ОСОБА_3 першого етапу робіт, обумовлених Договором підряду №091216/1, а саме, конкретної наявності заготівок для монтажу сходів за розмірами заказу позивача.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що що 09 грудня 2016 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір підряду № 091216/1 (далі - Договір), за умовами якого Підрядник зобов'язувався власними силами та/або залученими силами і засобами за завданням Замовника виготовити конструкцію: сходи зовнішні з нержавіючої сталі за наданими замовником розмірами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки між сторонами проводяться в декілька послідовних етапів, які залежать від етапів проведення робіт.

За пунктом 3.2. Договору замовник передає підряднику завдаток - 80 % від ціни договору у розмірі 20 056 грн., що за готівковим курсом продажу євро у Приватбанку на день підписання цього договору еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 7 120,00 євро.

Згідно п. 4.1. Договору Підрядник зобов'язується виконати всі передбачені договором роботи в такі етапи: перший етап (п.4.1.1) - придбання матеріалів, виготовлення заготівок в строк протягом 35 робочих днів з наступного дня після отримання завдатку згідно п. 3.1. за умови підписаного договору та технічного завдання (специфікації); другий етап (п.4.2.2 договору) - доставка виробів на об'єкт, яку забезпечує замовник в строк, згідно умов перевізника та за умови підписаної товарно-транспортної накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей за попередній етап; третій етап (п.4.2.3 договору ) - встановлення сходів в строк протягом 25 робочих днів за умови доставки заготівок на об'єкт.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження оплати, передбаченої пунктом 3.2 укладеного сторонами договору підряду, суд установив, що оплата завдатку в повному обсязі була проведена ОСОБА_1 08 березня 2017 року, а тому строк виконання першого етапу робіт відраховується з 09 березня 2017 року та закінчується 26 квітня 2017 року.

Згідно п.2.1 Договору ціна договору складає грошову суму в розмірі 256 320,00 гривень, що за готівковим курсом продажу євро у Приватбанку на день підписання цього договору еквівалентна сумі грошових коштів у розмірі 8 900,00 євро.

Доказів розірвання чи визнання Договору недійсним суду не надано.

Матеріалами справи, а саме наданими позивачем копіями банківських розрахунків підтверджується, що замовник на виконання умов Договору сплатив відповідачу завдаток у розмірі, передбаченому Договором (а.с.11-17).

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що зобов'язання з боку позивача, як замовника за договором підряду, виконані у повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що стороною відповідача пропущено строк на подання до місцевого суду відзиву та додаткових доказів по справі не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

21 червня 2018 року під час судового засідання представником відповідача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, в задоволенні якого судом було відмовлено у зв'язку з порушенням строку для подачі відзиву.

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України закріплено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до частини шостої статті 178 ЦПК України до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини справи, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

З матеріалів справи убачається, що 31 січня 2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження, в якій, зокрема, зазначено, що справа розглядатиметься за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 травня 2018 року, відповідачу роз'яснено право та порядок подачі відзиву відповідно до вимог статті 178 ЦПК України.

В матеріалах справи також міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за яким ФОП ОСОБА_3 отримав копію ухвали суду про відкриття провадження 24 березня 2018 року, а отже у відповідача було достатньо часу для підготування та подачі відзиву і направлення його копії позивачу.

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, а нові факти чи засоби доказування, які мають значення для справи приймаються апеляційним судом лише в тих випадках, коли суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у їх прийнятті, або коли неможливість їх подання раніше зумовлена поважними причинами.

Задовольняючи позов, місцевий суд вірно виходив з того, що відповідач у граничний строк виконання першого етапу робіт за договором підряду своїх зобов'язань за договором не виконав.

Вищезазначені обставини стороною відповідача не спростовані, доказів, які б підтверджували належне виконання ФОП ОСОБА_3 обов'язків за Договором, а саме першого етапу (придбання матеріалів, виготовлення заготівок, в строк протягом 35 робочих днів з наступного дня після отримання завдатку), суду не надано.

Як встановлено місцевим судом та передбачено умовами договору підряду, доказами виконання першого етапу робіт є конкретна наявність виготовлених заготівок для позивача.

Доводи представника відповідача про їх наявність станом на 26 квітня 2017 року або на день звернення позивача до суду будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ст.525, 526, 530, ст.610, ст.611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від його виконання не допускається. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 612 ЦК України, боржник уважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем було порушено істотну умову договору підряду, а саме не виконано обумовлені договором роботи та у добровільному порядку не повернута сума передоплати, колегія суддів уважає, що місцевий суд правильно вирішив, що обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу за договором.

Проте, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих пені у розмірі 38 083,51 грн., суми інфляції 2 541,33грн. та 3% річних, що складає 4 728,06 грн. за період з 15 березня 2017 року по 10 жовтня 2017 року, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3.2 Договору замовник передає підряднику завдаток - 80% від ціни договору у розмірі 205 056,00 гривень, що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 7 120,00 євро.

Як зазначала в позовній заяві представник позивача ОСОБА_5, вказана сума коштів за виконання робіт була сплачена замовником у визначений договором термін, окрім того позивачем також було сплачено кошти в сумі 317,50 євро, що еквівалентно 19 214 грн. за міжбанківські послуги за перерахунок коштів. Повний розрахунок було проведено 07 лютого 2017 року та загальна сума перерахованих позивачем коштів склала 7 457,50 євро.

На підтвердження сплати вищезазначеної суми коштів представником позивача надано копії банківських квитанцій, з яких убачається, що останній платіж у розмірі 637,50 євро замовником було зроблено 08 березня 2017 року (а.с. 17), а отже представником позивача наведено невірний період невиконання відповідачем зобов'язання, оскільки строк виконання першого етапу робіт має відраховуватись з 09 березня 2017 року та закінчуватись 26 квітня 2017 року, тобто днем, з якого починається прострочення виконання зобов'язання є 27 квітня 2017 року.

Таким чином, періодом прострочення виконання зобов'язання, за яким необхідно розраховувати суму пені, інфляції та 3 % річних є період з 27 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року (день підписання позовної заяви).

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною другою статті 551 ЦК України передбачено, що у разі якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 8.1 Договору передбачена сплата пені замовнику у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від вартості робіт, які не були виконані, за кожен день такого прострочення, але не більше 5% від суми кінцевого розрахунку у разі, якщо роботи не здійснюються з вини підрядника у строк визначений в п.4 цього Договору.

Отже, за період з 27 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року розмір пені складає 27 228,33 грн. (розраховується за формулою: Пеня = Сума боргу*2*Ставка пені (%) /100%/365 днів*кількість днів прострочення)

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так як грошовим є будь-яке зобов'язання зі сплати коштів, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тому грошовим є також і правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, зобов'язання за договором підряду (побутового підряду) з оплати вартості виконаних робіт, що також є ціною договору та його істотною умовою, є грошовим зобов'язанням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 квітня 18 року у справі №589/5263/16-ц.

Місцевим судом правильно враховано, що оскільки відповідачем прострочено виконання взятого на себе зобов'язання, а сплачений позивачем аванс як на момент спливу строку виконання зобов'язання, так і на день звернення позивача до суду, йому не повернутий, тому позивачем правомірно заявлені позовні вимоги про застосування до відповідача, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами (постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Отже, інфляційні втрати за весь час прострочення з 27 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року складають 12 009,22 грн. (збитки від інфляції = сума боргу*індекс інфляції/100% - сума боргу).

Згідно розрахунку, наданого представником ОСОБА_1, сума інфляційних втрат складає 2 541,33 грн.

Ураховуючи те, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір інфляційних втрат, які підлягають задоволенню, складає 2 541,33 грн.

Розмір 3% річних від простроченої суми за період з 27 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року становить 3 244,86 грн.

Частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач не виконав своїх зобов'язань, передбачених договором, та не повернув сплачені позивачем за умовами договору кошти в якості завдатку, що призвело до виникнення заборгованості та права у відповідача на стягнення з боржника пені, інфляційних втрат та 3% річних, проте судом першої інстанції не враховано, що позивач навів розрахунок за невірний період прострочення виконання зобов'язань.

У відповідності до вимог статей 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У силу статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити судове рішення з підстав, зокрема, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого суду - зміні в частині встановлення періоду, за який необхідно нараховувати пеню, інфляційні втрати, 3% річних та відповідно розміру таких нарахувань.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, розмір відшкодування витрат по сплаті судового збору, стягнутого з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає зменшенню з 2 817,56 грн. до 2 696,17 грн., а також підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 427,81 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 червня 2018 року змінити в частині визначення періоду нарахувань пені, інфляційних втрат, 3% річних та розміру стягнутої пені та 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення та розміру відшкодування понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Встановити період прострочення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 виконання грошового зобов'язання з 27 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року.

Зменшити розмір стягнутої пені з 38 083,51 грн. до 27 228,33 грн., 3% річних - з 4 728,06 грн. до 3 244,86 грн.

Зменшити розмір відшкодування витрат по сплаті судового збору, стягнутого з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, з 2 817,56 грн. до 2 696,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 427,81 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д.Махлай