РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про припинення правовідносин та правочину, звільнення майна з-під обтяження, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2, 3-я особа Департамент реєстрації Харківської міської ради , в якому просить суд:

- припинити правовідносини між мною, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 за договором позики, укладеним 23.11.2007 р. між мною, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 у простій письмовій формі, про отримання мною у ОСОБА_2 82 000 (вісімдесяти двох тисяч) доларів США із зобов'язанням їх повернення не пізніше 23 квітня 2008 року,

- визнати іпотеку за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. іпотеку іпотекодержателю ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_2 такою, що припинена.

- звільнити з-під заборони відчуження будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями, що належить мені - ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1), на праві приватної власності, вилучивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис з реєстраційним номером обтяження 6089326, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. 23.11.2007 р. на підставі договору іпотеки від 23.11.2007 р., реєстровий номер 2145.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 23.11.2007р між ним та відповідачем був укладений договір позики та в його забезпечення договір іпотеки. Зобов'язання за договором позики від 23.11.2007р. він виконав, ще у 2009 році, тому правовідносини за договором є припиненими. Крім того, на даний час сплив строк позовної давності пред'явлення відповідачем до нього вимог.

Відмова в задоволені позовних вимог відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 23.11.2007р. та звернення стягнення на предмет іпотеки (справа №2018/2-206/11), є підставою вважати припиненим як договір позики так і договір іпотеки.

Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, повідомлявся судом належним чином.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, залучені до матеріалів справи.

Судом в даній справі було призначено та проведено підготовче судове засідання на якому було запропоновано подати усі наявні у позивача докази в обґрунтування заявлених вимог.

Судом встановлено, що 23.11.2007 р. між сторонами був укладений договір позики у простій письмовій формі, відповідно до якого позивач отримав від відповідача 82 000 доларів США та зобов'язався повернути їх не пізніше 23 квітня 2008 року.

За п.5 договору позики він укладений в двох примірниках, по одному кожній стороні.

Згідно п.4 договору позики, виконання зобов'язань за цим договором в достатній мірі підтверджується наданням позичальником, примірника договору, належного позикодавцеві, з відміткою останнього в простій формі про належне виконання зобов'язань.

За ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Позивач зазначає, що він виконав усі зобов'язання за договором позики від 23.11.2007р. у 2009 році, однак доказів виконання договору, зокрема оригінал договору відповідача з його з відміткою про належне виконання зобов'язань, як-то передбачено умовами договору, суду на надав.

Розписки відповідача про належне виконання позивачем договору позики та повернення 82000 дол. США - суду також не надана.

Посилання позивача в даному випадку на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2013 р. по справі № 2018/2-206/11, про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову в частині стягнення з Костроби заборгованості за договором позики від 23.11.2007р. з підстав не надання ОСОБА_2 оригіналу договору, судом не приймається, оскільки вказані в рішенні суду обставини не підтверджують належного виконання зобов'язань, передбаченого договором від 23.11.2007р. та законом.

Також судом встановлено, що 23.11.2007р. між сторонами (позивач іпотекодавець, відповідач - іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2, який посвідчений приватним нотаріусом Гриценко Є.В.

За п.3 договору іпотеки вона забезпечує виконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за договором позики, який укладений сторонами 23.11.2007р. в простій формі, відповідно до якого іпотекодавець повинен повернути іпотекодержателю валютні цінності в сумі 182000 дол.США . Сума в договорі іпотеки виправлена, однак виправлення застережені нотаріусом, позивачем вказане не оскаржується.

Пунктом 8 договору іпотеки передбачено, що іпотека припиняється виконанням іпотекодавцем належним чином та в повному обсязі зобов'язань за договором позики.

Позивач зазначає, що укладений договір іпотеки, забезпечував виконання ним зобов'язань за договором позики від 23.11.2007р. на суму 82 000 дол.США., який виконаний.

Між тим, за наданим договором позики від 23.11.2007р. позивач повинен повернути відповідачу суму позики в розмірі 82 000 дол.США, тоді як в договорі іпотеки іде мова про забезпечення позики в сумі 182000 дол. США. Доказів виконання зобов'язань позивачем перед відповідачем в сумі 18200 дол.США , суду не надано, не надано і доказів виконання зобов'язання по поверненню позики і в сумі 82 000 дол.США .

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, зокрема іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору, що в даному випадку позивачем не доведено.

Також, в обґрунтування припинення договору іпотеки від 23.11.2017р., позивач посилається на сплив позовної давності.

Суд зазначає, що правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Сплив позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

Згідно з приписами цієї статті особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

У зобов'язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов'язку. Так само й боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов'язку.

Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя цієї статті). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята цієї статті). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша цієї статті), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові про стягнення заборгованості на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності, зобов'язання не припиняється ( правова позиція ВСУ від 15.05.2017 р. по справі № 6-786цс17) .

Крім того, суд не приймає посилання позивача на рішення ЄСПЛ «ТОВ «НК «ЮКОС» проти Росії, оскільки у вказаному рішенні Європейський Суд визнав неправомірне надання зворотної сили застосованого щодо компанії-заявника із законодавством, що обмежує термін давності притягнення до відповідальності за несплату податків за 2000 рік і частково за 2001 рік, що - поряд з можливістю залучення до неї в принципі - призвело до подвоєння штрафу, накладеного в зв'язку з несплатою податків за 2001 рік.

Тобто вказане рішення відношенню до припинення договору іпотеки за відсутності доказів належного виконання зобов'язання, відношення не має

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав врегульовані ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким не передбачено вилучення є Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження.

На підставі викладеного, враховуючи не доведеність позовних вимог, підстави для їх задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76, 78, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), 3-я особа Департамент реєстрації Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н.Конституції, б.7, ) про припинення правовідносин та правочину, звільнення майна з-під обтяження - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 29.10.2018р.

Суддя Бородіна Н.М.