Справа № 152/1298/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 жовтня 2018 року місто Шаргород Вінницької області

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря судового засідання - Палій М.Д.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої

особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, заінтересовані особи - Зведенівська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

у с т а н о в и в:

14 вересня 2018 року ОСОБА_1 (далі-заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У обґрунтування заяви зазначив, що він є сином ОСОБА_6, однак у свідоцтві про його народження прізвище батька записано як «ОСОБА_6». Його мати ОСОБА_7 проживала з його батьком ОСОБА_6 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1983 року по день смерті ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 року у АДРЕСА_1. За час спільного проживання у них народилося четверо дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та він, ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто через 5 місяців після смерті батька, у зв'язку з чим в його свідоцтві про народження прізвище батька записано «ОСОБА_6».

Установлення факту родинних відносин між ним та померлим батьком заявнику необхідно для оформлення спадщини.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Пояснив, зокрема, що, оскільки він народився вже після смерті батька, то у свідоцтві про його народження прізвище батька зазначено за прізвищем матері, тобто «ОСОБА_6», оскільки за видачею свідоцтва про народження звернулась лише мати.

Представник заінтересованої особи - Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній дійсно є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6, якого вона особисто знала.

Заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, проте від них до суду надійшли заяви, у яких заінтересовані особи не заперечують проти задоволення заяви ОСОБА_1 та просять розглядати справу за їх відсутності.

З'ясувавши усі обставини справи та перевіривши, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд установив наступне.

Згідно з даними погосподарських книг за 1990-1995 роки, 1996 рік, які ведуться у Зведенівській сільській раді Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали як чоловік та дружина разом з дітьми ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6-9).

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 30 жовтня 1996 року Зведенівською сільською радою Шаргородського району Віницької області (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина, яка складається, зокрема із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Суворова АДРЕСА_1, розміром 2,00 в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серія НОМЕР_2 (а.с. 15).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 31 липня 2018 року № 507 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6, який постійно поживав і був прописаний в АДРЕСА_1, рахувалася земельна частка (пай), яка розташована на території АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом є дочка ОСОБА_3, сини ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 (а.с. 16).

Водночас заявник ОСОБА_1 не може оформити спадщину по закону після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з не підтвердженням родинних відносин між ним та померлим, оскільки у свідоцтві про його народження прізвище батька записано як «ОСОБА_6», тоді як в свідоцтві про смерть його прізвище записано «ОСОБА_3», що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника НОМЕР_3 та копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (а.с. 5, 10).

Факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_6 як між сином та батьком підтверджується наступними доказами.

Згадуваною раніше довідкою Виконавчого комітету Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 31 липня 2018 року № 507 (а.с. 16).

Поясненнями заявника та представника сільської ради, наведеними вище.

Показаннями свідка ОСОБА_7, яка у судовому засіданні підтвердила, що з 1983 року проживала спільно з ОСОБА_6, по день його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 року. За час спільного проживання у них народилося троє дітей, а саме: дочка ОСОБА_3 (до одруження - ОСОБА_3) та сини ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Також за життя ОСОБА_6 було зачато ще одну дитину - ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто вже після смерті ОСОБА_6 Оскільки на час народження заявника його батько помер, а за свідоцтвом про народження звернулась лише свідок як мати дитини, то новонародженому ОСОБА_1 було присвоєно її прізвище «ОСОБА_6».

Показаннями свідка ОСОБА_9, яка у судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які проживали спільно однією сім'єю і вели спільне господарство. За період спільного проживання у них народилося четверо дітей, наймолодший з яких - син ОСОБА_10 народився після смерті ОСОБА_6

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно зі статтями 53, 54 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час відкриття спадщини, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану.

У разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 523 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Отже, суд вважає, ОСОБА_6 дійсно є батьком заявника, що підтверджено поясненнями заявника та представника заінтересованої особи, показаннями свідків та письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом.

Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, адже від нього залежить реалізація його права на отримання спадщини після смерті батька, як спадкоємця по закону і іншого порядку його установлення немає.

Зважаючи на усе вище викладене, суд доходить до висновку, що заяву слід задовольнити, установивши факт, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у АДРЕСА_1, був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 76-81, 83, 89, 90, 92, 95, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Установити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_6 року у АДРЕСА_1 ОСОБА_6 був батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги апеляційний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Судове рішення складено та підписано 16 жовтня 2018 року.

Суддя І.Л. Строгий