Справа № 703/1246/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді: Опалинської О.П.

при секретарі: Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення присуджених аліментів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення присуджених аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2009 року і до повноліття дитини.

Посилаючись на суттєві зміни сімейного стану, а саме те, що він створив нову сім'ю та має малолітню доньку, тимчасово не працевлаштований, має тимчасові мінливі заробітки, та з 04 грудня 2012 року припинив державну реєстрацію підприємницької діяльності як фізичної особи, просив суд на підставі вимог ст.192 СК України зменшити розмір аліментів які він сплачує із 1/4 всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не зявилися. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 05 травня 2009 року із ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2009 року і до її повноліття (а.с. 13).

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на зміну свого сімейного становища, та на його скрутний матеріальний стан.

Із свідоцтва про шлюб серія І-ЕГ № 084221 виданого 17 вересня 2013 року Скулинською сільською радою Ковельського району Волинської області вбачається, що ОСОБА_1 14 вересня 2013 року уклав шлюб із ОСОБА_4 (а.с. 9).

Із свідоцтва про народження серія І-ЕГ № 259952 виданого 18 жовтня 2017 року виконавчим комітетом Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

04 грудня 2012 року було припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності як фізичної особи ОСОБА_1, що підтверджується повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем ( а.с. 11).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Як передбачено ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Ухвалюючи рішення, суд враховує те, що згідно ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою заявлення ним вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Посилання позивача на те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами.

Окрім того, як вбачається із трудової книжки позивача останній запис в ній значиться 26 березня 2007 року. Відтак на час винесення рішення суду 05 травня 2009 року у справі про стягнення аліментів позивач не працював, а підприємницьку діяльність припинив задовго до подачі даного позову, будь-яких доказів поважності неможливості працювати по стану здоровя суду не надав.

За таких обставин зазначені позивачем підстави для зміни розміру стягуваних аліментів не є такими, що унеможливлюють їх сплату останнім у встановленому розмірі рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2009 року.

Інших доказів на предмет обґрунтування заявлених вимог суду не надано.

Саме визначений рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2009 року розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_6 A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

З врахуванням вищенаведеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 81, 89,141, 247, 258-259, 263 265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180-184,192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення присуджених аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Позивач : ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4 А, с. Скулин, Ковельського району, Волинської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач : ОСОБА_2, жителька вул. Жовтнева, 11/91, м. Сміла Черкаської області.

Головуючий О.П.Опалинська