ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4884/17 Номер провадження 22-ц/814/201/18Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

26 жовтня 2018 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду Дорош А.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 червня 2018 року у справі за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2018 року дану справу передано до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя Лобов О.А., судді Дорош А.І., Пікуль В.П.

На підставі Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України від 28.09.2018 року №297/2018 ліквідовано Апеляційний суд Полтавської області та утворено Полтавський апеляційний суд, який розпочав свою роботу 05 жовтня 2018 року.

Згідно ч.5 ст.31 ЦПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

Пунктом 4 розділу ІІІ Плану заходів з ліквідації апеляційних судів, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації №474 від 20.08.2018 року «Про забезпечення виконання Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року» передбачено передачу справ до новостворених судів.

Згідно протоколу від 22 жовтня 2018 року автоматизованого розподілу вказаної судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Дорош А.І., судді Лобов О.А., Триголов В.М.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, встановлено наступне.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 27 червня 2018 року позов Органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку судове рішення оскаржено ОСОБА_2, представником ОСОБА_3

Подану апеляційну скаргу слід залишити без руху за таких обставин.

Провадження у справі відкрито ухвалою Крюківського районного суду Полтавської області від 23.11.2017 року (т.1 а.с.38), тобто до набрання чинності внесених змін до ЦПК України від 2017 року.

Розглянута судом першої інстанції справа, виходячи з предмету спору і характеру спірних правовідносин, не може бути віднесена до категорії малозначних справ (ч.6 ст. 19, ч.4 ст.274 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи (ч. 6 ст. 62 ЦПК України).

Згідно ч. З ст. 356 ЦПК України, апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з ч. З ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції цього Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

За частиною першою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

За змістом статті 1312 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначних спорів.

Як вбачається з матеріалів справи, сама апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 (т.2 а.с.156) на підставі довіреності від 24.01.2018 року (т.1 а.с.66).

В матеріалах справи міститься фотокопія довіреності від 24.01.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2 представляти її інтереси та надано право на здійснення певних дій, проте у справі відсутні докази наявності у останньої особи статусу адвоката.

Отже, до апеляційної скарги не долучено належні документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_2, як представника ОСОБА_3Л.(свідоцтво про право на здійснення адвокатської діяльності).

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу, згідно якої апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Окрім того апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.357 ЦПК України, оскільки при її подачі не сплачено судовий збір.

Відповідно положень ч.2 ст. 357. ч.І ст. 185. ч.4 ст. 177 ЦПК України, апеляційна скарга, яка не оплачена судовим збором у встановленому розмірі, залишається без руху з наданням строку, для сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 1.6. ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI (в редакції змін, внесених законом № 2268-УІІІ від 18.01.2018 року, закріплено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, наголошує на дуже хворобливому стані свого довірителя, як підставу для звільнення чи розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, і дане посилання не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до ч.І та 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» за № 3674-УІ,

відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або

звільнення від його сплати можливо лише коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З урахуванням вимог статті 13 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-УІ, з власної ініціативи, (абз.1,3 п. 29 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Жодних доказів, які б підтверджували наявність підстав для ухвалення рішення про

відстрочення або навіть звільнення від сплати судового збору скаржником не приєднано до

вказаного клопотання. Сам факт хвороби не є достатнім доказом про те, що ОСОБА_3

перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Враховуючи вищевикладене, слід відмовити в задоволенні клопотання про

звільнення, розстрочення сплати судового збору за недоведеністю.

Таким чином, сплаті підлягає судовий збір у розмірі 2114,40 гри. = 1409,60 X

150%.

Оплата повинна здійснюватися за реквізитами: отримувач: УДКСУ у м. Полтаві; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача МФО: 899998; розрахунковий рахунок: 0006;

код класифікації доходів бюджету: 22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

За таких обставин апеляційна інстанція позбавлена можливості призначити вказану справу до розгляду, а тому необхідно апеляційну скаргу залишити без руху та надати апелянту строк для усунення недоліків.

Керуючись ч.2 ст. 357, ч.І ст. 185, ч.4 ст. 177 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 залишити без руху, надати строк для усунення недоліків, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз'яснити, що вразі невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду А.І.Дорош