Справа №265/6143/18
Провадження №2/265/1505/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2018 року представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до відповідачки про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири. Право власності зареєстровано в Маріупольському БТІ 15.11.1995 року. В квартирі окрім неї, зареєстрована відповідачка - її донька ОСОБА_3 Проте вже тривалий час вона не проживає в квартирі, оскільки у 2011 році виїхала до Російської Федерації на постійне місце мешкання. Особистих її речей у квартирі не має, в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні ремонту участі не бере. Наявність реєстрації відповідачки у помешканні створює для позивача низку додаткових витрат. Вважаючи, що відповідачка втратила право користування вказаним житлом, просить визнати її такою.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 до суду не з'явилися, від них надійшла заява про розгляд справи за хї відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.11.1995 року.

На підставі зазначеного договору 15 листопада 1995 року Маріупольським БТІ видано реєстраційне посвідчення та записано в реєстраційну книгу за № 38896.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується актом опитування сусудів.

Згідно акту КСН «Центральний» від 04.07.2018 року за № 185 за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_3 не мешкає з листопада 2011 року, у зв'язку з виїздом до Російської Федерації.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 30 жовтня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30 жовтня 2012 року зареєстрували шлюб, про зроблено відповідний актовий запис № 873. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Згідно ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги, її визнання не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оскільки відповідачка понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає можливим постановити рішення про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_5

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 23 жовтня 2018 року.

Суддя О.О. Костромітіна