Справа № 188/545/15-ц
Провадження № 8/188/1/2018
19 жовтня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі Власенко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року у цивільній справі № 188/545/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення вкладів та процентів по вкладам,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2015 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі відповідач) про стягнення вкладів та процентів по вкладам, який 18.05.2015 року уточнив.
В обґрунтування уточненого позову зазначив, що 09 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 059247 «Весняний», за яким відповідач прийняв на відкритий позивачу рахунок суму грошових коштів в національній валюті в розмірі 15 000 000 грн 00 коп.
Після закінчення дії договору відповідач, незважаючи на неодноразові звернення до нього позивача, не повернув позивачу станом на 15 травня 2015 року ні відсотки по вкладу в сумі 433 960 грн 29 коп., ні вкладу в сумі 12 265 113 грн 56 коп. за договором банківського вкладу № 059247 « Весняний».
14 березня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 057128 «Вільні кошти», за яким відповідач прийняв на відкритий позивачу рахунок суму грошових коштів в національній валюті в розмірі 25 032 490 грн 88 коп.
Незважаючи на звернення позивача до відповідача з вимогою виплатити проценти за вкладом, станом на 24 квітня 2015 року відповідач не виплатив позивачу відсотки в сумі 4 053 грн 98 коп. за договором банківського вкладу № 057128 «Вільні кошти».
30 січня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 054512 «Універсальний», за яким відповідач прийняв на відкритий позивачу рахунок суму грошових коштів в національній валюті в розмірі 500 грн 00 коп.
17 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 049800 « Злато» без фізичної поставки, за яким позивачем було внесено золото загальною вагою 97,56 тройських унцій, що в еквіваленті становить 996 775 грн 59 коп., а відповідачем прийнято та зараховано на його депозитний рахунок.
Станом на 05.12.2014 відповідач повернув позивачу лише частину вкладу в розмірі 19,96 тройських унцій, а саме : 05.08.2014 - 3, 22 тройський унції; 22.08.2014- 3,22 тройських унції; 29.08.2014 3,22 тройських унції; 08.09.2014 3,22 тройських унції; 19.09.2014 3,22 тройських унції; 25.09.2014- 3,22 тройських унції; 10.10.2014 0,64 тройських унції.
Станом на 12.05.2015 року відповідач не повернув позивачу депозит в сумі 77,60 тройських унцій та проценти по депозиту в розмірі 0,97 тройських унцій, що станом на 15.05.2015 року еквівалентно 1 979 762 грн. 31 коп.
Позивач вважав, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договорами банківських вкладів щодо повернення суми вкладу та процентів. Посилаючись на ст.41 Конституції України, ст.ст.17, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 22, 23, 386, 526, 610, 611, 615, 629,1058,1060 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, ст.ст. 2, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вклад і проценти по вкладах у вигляді грошових коштів в сумі 12 777 326 грн. 46 коп., а саме : вклад в сумі 12 265 113 грн 56 коп. та проценти по вкладах в сумі 512 212 грн 90 коп.; вклад і проценти по вкладах у вигляді золота загальною вагою 78.57 тройських унцій, в тому числі депозит- 77,60 тройських унцій; проценти по депозиту 0,97 тройських унцій, що станом на 15 травня 2015 року еквівалентно 1 979 762 грн. 31 коп.
Відповідач в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) на ліквідацію ПАТ «Златобанк» ОСОБА_2 21.07.2015 року надав свої заперечення на уточнену позовну заяву, в яких зазначив, що підставою позовної заяви позивача від 24.04.2015 року були спірні правовідносини за договором банківського вкладу № 059247 від 09.04.2014 року, договором банківського вкладу № 054512 від 30.01.2014 року, договором банківського вкладу № 057128 від 14.03.2014 року, а предметом позову - стягнення вкладу та процентів за цими договорами. Уточнена позовна заява від 15.05.2015 року містить нову додаткову підставу позову - договір банківського вкладу № 049800 від 17.10.2013 року, поряд із попередніми договорами. Окрім того, предметом позову за уточненою позовною заявою від 15.05.2015 року є стягнення вкладу та процентів за усіма чотирма договорами, що відповідач вважає зміною предмету та підстави позову.
3гідно банківських виписок станом на 14.07.2015 року залишки на рахунках обліку вкладу та процентів за вкладами по договорах банківських вкладів позивача наступні:
за договором банківського вкладу № 059247 від 09.04.2014 року сума вкладу 12 264 993,18 грн., сума процентів - 486 328,55 грн.;
за договором банківського вкладу № 054512 від 30.01.2014 року сума вкладу - 0,00 грн., сума процентів - 74 198,63 грн.;
за договором банківського вкладу № 057128 від 14.03.2014 року сума вкладу - 0,00 гри., сума процентів - 5 164,31 грн.
Постановою правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 року відкликано банківську ліцензію АТ «Златобанк».
Рішенням № 99 від 13.05.2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації АТ «Златобанк».
Наказом № 156 від 13.05.2015 року призначено ОСОБА_2 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» строком на 1 рік з 13 травня 2015 року по 12 травня 2016 року включно.
Наслідки призначення уповноваженої особи на ліквідацію банківської установи визначені в статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Таким чином, задоволення вимог кредиторів і вкладників банку здійснюється у спеціально передбаченому цим Законом порядку шляхом подання уповноваженій особі Фонду заяв із вимогами, тому відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року у справі № 188/545/15-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Златобанк» про стягнення вкладів та процентів по вкладам було відмовлено в повному обсязі.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.06.2015 р.
23.11.2017 року позивач звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року, яким йому було відмовлено у позові про стягнення з відповідача на його користь вкладів та процентів по вкладам, у якій просить скасувати його, прийнявши у справі нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що нововиявленими істотними обставинами у справі є протиправність всіх рішень про відкликання банківської ліцензії та початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк», на які посилався Петропавлівський районний суд як на підставу для відмови у задоволенні позову під час розгляду цієї справи. Зазначені обставини були виявлені після прийняття постанови Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року у справі № 826/2184/17 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 826/2184/17, якими було встановлено обставини незаконності та протиправності рішень щодо ліквідації ПАТ «Златобанк», визнано протиправними та скасовано всі рішення про відкликання банківської ліцензії і ліквідацію банку.
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час повідомлений належним чином, відзиву на заяву до суду не надав.
Оскільки відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, в судове засідання не з'явився без поважних причин, відзив на заяву не надав, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи.
Як зазначається у ч.4. ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Згідно з ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Дослідивши матеріали заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року у справі № 188/545/15-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Златобанк» про стягнення вкладів та процентів по вкладам було відмовлено в повному обсязі.
Зазначене рішення суду набрало законної сили 09.06.2015 р.
Мотивуючи відмову в позові, суд послався на норми права, які в своїй сукупності унеможливлюють стягнення грошових коштів за депозитними договорами в судовому порядку у випадку введення в банку тимчасової адміністрації та початку його ліквідації, а саме ст.ст. 1, 2, 4, 26, 27, 36, 46, 52 Закону України № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон України № 4452-VI), що є спеціальним законом, яким регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (ст.1 Закону).
Суд зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.
Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.
Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200000 грн., виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.
Жодних інших підстав для відмови в задоволенні позову в рішенні суду, яке наразі переглядається за нововиявленими обставинами, зазначено не було. Спору між сторонами щодо підстав виникнення боргу та його наявності не вбачалося. Щодо розміру боргу були незначні розбіжності у доказах, наданих сторонами.
Судом під час розгляду цієї заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами було встановлено, що 20 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_3 отримав лист від Національного банку України, з якого дізнався про існування постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/2184/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Експо» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «Златобанк», якою зокрема, було визнано протиправним та скасовано всі вищезазначені правові акти про виведення ПАТ «Златобанк» з ринку, на які посилався Петропавлівський районний суд як на підставу для відмови у задоволенні позову.
На підставі заяви позивача, поданої в межах процедури перегляду справи за нововиявленими обставинами, ухвалою суду було витребувано у Національного банку України копії постанови Київського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року у справі № 826/2184/17 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у тій же справі.
З цих судових рішень вбачається, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 року у справі № 826/2184/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Експо» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «Златобанк», було, зокрема, визнано протиправним та скасовано постанову Правління Національного банку України від 13.02.2015 року №105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних»; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 року №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк»; постанову Правління Національного банку України від 12.05.2015 року №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк»; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.05.2015 року №99 «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку»; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.05.2015 року №100 про внесення змін до рішення виконавчої Дирекції Фонду від 13.05.2015 №99 «Про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку»; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 року №391 про
продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Златобанк» на два роки до 13 травня 2018 року включно.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 826/2184/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Експо» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Публічне акціонерне товариство «Златобанк», апеляційні скарги Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_4 залишено без задоволення; апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард - Експо» задоволено повністю; змінено мотивувальну частину постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 року в абз. 4 та абз. 5 стор. 12 з підстав, зазначених у мотивувальній частині даної постанови; в решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2017 залишено без змін.
Національним банком України, Фондом і ПАТ «Златобанк» вказані судові рішення оскаржені в касаційному порядку. Рішення за касаційними скаргами на день ухвалення рішення у цій справі не було оприлюднене.
Рішенням Фонду від 26.10.2017 року було продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Златобанк» ОСОБА_4 до настання однієї з двох обставин:
прийняття Вищим адміністративним судом України остаточного рішення у судовій справі № 826/2184/17 або погодження Національним банком України нових керівників банку та видачі ліцензії на здійснення банківської діяльності ПАТ «Златобанк».
Крім того, вказаним рішенням було зупинено виплати вкладникам банку гарантованої суми відшкодування до настання однієї з двох зазначених вище обставин.
На підставі пункту 2 частини пятої статті 12, частини першої статті 35, частини пятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України № 4452- VI виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 19 квітня 2018 року № 1135 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Златобанк» строком на два роки з 14 травня 2018 року до 13 травня 2020 року включно.
Вказана інформація розміщена на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів в мережі Інтернет та є загальновідомою.
Таким чином, Фонд з 13.02.2015 р. і до цього часу здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку ПАТ «Златобанк» з ринку відповідно до порядку, визначеному Законом України № 4452-VI, причому з 25 жовтня 2017 року без будь-яких правових підстав.
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, яка діяла на момент прийняття постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 826/2184/17, така постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.
Рішення суб'єкта владних повноважень, яке визнається протиправним, визнається таким з моменту прийняття цього рішення. Отже, скасовані рішення вже були протиправними на момент прийняття, але Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області під час первісного розгляду справи не мав можливості встановити ці обставини, оскільки не мав повноважень давати правову оцінку цим рішенням в межах цивільного судочинства.
Натомість, обставини протиправності рішень щодо ліквідації ПАТ «Златобанк» остаточно було встановлено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі № 826/2184/17.
Отже, ці обставини, а саме: протиправність постанови Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 року, яким відкликано банківську ліцензію ПАТ «Златобанк», рішення № 99 від 13.05.2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк», наказу № 156 від 13.05.2015 року є нововиявленими в розумінні положень ЦПК України.
Згідно з ч. 3, 4 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною 2 статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду.
З урахуванням встановлених нововиявлених обставин судом встановлено наступне.
09 квітня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу № 059247 «Весняний» (далі договір 1), копія якого додана до позову (а.с.12-14).
Відповідно до п.п.1.1. п. 1 договору 1 банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний ) рахунок строком до 14 квітня 2015 року. Відповідно до п.п. 1.2 п.1 договору 1 вкладник згідно чинного законодавства України вносить готівкою чи перераховує в безготівковій формі, а банк приймає на відкритий вкладнику рахунок суму грошових коштів в національній валюті, що на дату укладання договору складає 15 000 000 грн. 00 коп.
Згідно з п.1.3. за користування грошовими коштами, розміщеними на рахунку вкладника, банк нараховує і сплачує вкладнику проценти по вкладу із розрахунку 23% річних. День надходження та день повернення грошових коштів в часовий інтервал нарахування процентів не включається.
Банк щомісячно 09 числа поточного місяця зобов'язаний сплачувати проценти по вкладу шляхом видачі готівки через касу банку або перерахування суми процентів на його поточний рахунок, в порядку, встановленого чинним законодавством України, згідно відповідної письмової заяви вкладника.
Відповідно до п.2.1.6. договору 1 по закінчені строку, зазначеного в п.п.1.1. цього договору, банк зобовязується повернути вкладнику суму вкладу та сплатити проценти по вкладу шляхом перерахування на його рахунок, на підставі відповідної письмової заяви вкладника, в порядку , встановленому чинним законодавством України, або шляхом видачі готівки через касу банку, з оплатою вкладником зазначених операцій за тарифами банку, що діють на день здійснення таких операцій, згідно з умовами цього договору.
Згідно з п.2.4.4. договору 1 вкладник має право згідно умов цього договору достроково повернути (зняти ) вклад або його частину, якщо вклад не обтяжений заставою в силу договору або закону.
Відповідно до п.4.1. договору 1 за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і умовами договору.
Згідно з п. 5.1. договору 1 всі спори в рамках цього договору, врегулювання яких не буде досягнуто сторонами шляхом переговорів, передаються на розгляд суду в порядку, встановленому чинним законодавством України.
На підтвердження отримання від позивача грошових коштів відповідач видав йому як вкладнику меморіальний ордер № 149398 від 09.04.2014 року з відміткою банку про те, що на депозитний рахунок позивача зараховано 15 000 000 грн. 00 коп., призначення платежу - «залучення депозиту, угода 059247 від 09.04.2014 року», копія якого додана до позову (а.с.21).
27 січня 2015 року позивач звертався до відповідача з письмовою заявою за вхідним № 51-17/ 8 з проханням виплатити відсотки по вкладу відповідно до умов договору шляхом видачі готівки з каси банку або перерахування суми процентів на його поточний рахунок, копія якої додана до позову (а.с. 36), однак відповідач не виплатив відсотків та не надав ніякої відповіді.
13 квітня 2015 року термін дії договору 1 закінчився.
21 квітня 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою № 71 від 17.04.2015 року до відповідача, направленою з повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладеного, з проханням виплатити вклад та відсотки по вкладу за договором 1, копія якої та докази направлення її відповідачу додані до позову (а.с. 33, 35), але відповідач не виплатив позивачу станом на 15 травня 2015 року ні відсотків по вкладу в сумі 433 960 грн 29 коп. згідно з розрахунком №1, зробленим позивачем (а.с.71), ні вкладу в розмірі 12 265 113 грн. 56 коп., що підтверджується відомістю банку по цьому договору (а.с. 26-29).
14 березня 2014 року сторони уклали договір банківського вкладу № 057128 «Вільні кошти» (далі - договір 2), копія якого додана до позову (а.с. 17-18).
Відповідно до п.п. 1.2 п.1 договору 2 вкладник згідно чинного законодавства України вносить готівкою чи перераховує в безготівковій формі, а банк приймає на відкритий вкладнику рахунок суму грошових коштів в національній валюті, що на дату укладання договору складає 25032490 грн 88 коп.
Згідно з п. 1.3. договору 2 за користування грошовими коштами, розміщеними на рахунку вкладника, банк нараховує і сплачує вкладнику проценти по вкладу із розрахунку 17 ( сімнадцять ) процентів річних. День надходження та день повернення грошових коштів в часовий інтервал нарахування процентів не включається.
Відповідно до п.1.4. договору 2 в підтвердження укладення цього договору та внесення грошових коштів вкладником на рахунок, банк видає вкладнику виписку з вкладного ( депозитного ) рахунку, де зазначаються : назва і місцезнаходження банку, номер вкладного ( депозитного ) рахунку, усі грошові суми, зараховані та списані з вкладного ( депозитного ) рахунку, а також залишок грошових коштів на вкладному (депозитному) рахунку на момент звернення вкладника до банку з метою внесення та/або зняття грошових коштів з цього рахунку.
Згідно з п. 2.1.4. договору 2 банк зобов'язувався щомісячно 14 числа поточного місяця сплачувати проценти по вкладу шляхом перерахування суми процентів на вкладний ( депозитний ) рахунок, зазначений в п.п.1.1. цього договору, проценти за цим договором відповідно збільшують суму вкладу, зазначену в п.1.2 договору 2, при цьому додаткова угода до цього договору не укладається.
Відповідно до п.2.1.5. договору 2 банк зобовязувався повернути вкладнику суму вкладу на його першу вимогу та сплатити проценти по вкладу готівкою або в безготівковій формі на його рахунок, зазначеній у відповідній письмовій заяві вкладника, в порядку , встановленому чинним законодавством України.
Згідно з п.4.1. договору 2 за невиконання або неналежне виконання зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і умовами договору.
Відповідно до п. 5.1. договору 2 всі спори в рамках цього договору, врегулювання яких не буде досягнуто сторонами шляхом переговорів, передаються на розгляд суду, в порядку, встановленому чинним законодавством України.
На підтвердження отримання від позивача грошових коштів відповідач видав йому два меморіальних ордери:
№ 235504 від 14.03.2014 року з відміткою банку, про те, що на депозитний рахунок позивача зараховано 24 748 341 грн. 48 коп., призначення платежу - «залучення депозиту, угода 057128 від 14.03.2014 року»;
№ 235522 від 14.03.2014 року з відміткою банку про те, що на депозитний рахунок позивача зараховано 284 149 грн. 40 коп., призначення платежу - «залучення депозиту, угода 057128 від 14.03.2014 року».
21 квітня 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою № 72 від 17.04.2015 року до відповідача, направленою з повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладеного, копія якої та докази направлення її відповідачу додані до позову (а.с. 34, 35), з проханням виплатити йому проценти по вкладу, але відповідач не виплатив йому проценти по вкладу.
Станом на 24 квітня 2015 року відповідач не виплатив позивачу відсотків на суму 4 053 грн 98 коп. за договором банківського вкладу № 057128 «Вільні кошти», що підтверджується випискою банку по цій угоді (а.с. 23-25).
30 січня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 054512 «Універсальний» (далі - договір 3) з відповідними зобов'язаннями відповідача, копія якого додана до позову (а.с. 15-16).
Банк відкрив позивачу рахунок на строк до 04 лютого 2015 року, прийняв на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в національній валюті в розмірі 500 грн.00 коп. зі сплатою відсотків із розрахунку 23 % річних.
Відповідно до п. 2.1.5. договору 3 банк зобов'язувався щомісячно 30 числа поточного місяця сплачувати проценти по вкладу шляхом видачі готівки через касу банку.
21 квітня 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою № 70 від 17.04.2015 року до відповідача, направленою з повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладеного, копія якої та докази направлення її відповідачу додані до позову (а.с. 32, 35), з проханням виплатити йому проценти по вкладу, але відповідач не виплатив йому проценти по вкладу.
17 жовтня 2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу № 049800 « Злато» без фізичної поставки (далі договір 4), копія якого додана до уточненого позову (а.с.61-62).
17.10.2013 року позивачем було внесено золото загальною вагою 97,56 тройських унцій, що в еквіваленті становить 996 775 грн 59 коп., а відповідачем прийнято та зараховано на його депозитний рахунок, що підтверджується меморіальним ордером №247029 від 17.10.2013 р. (а.с. 64) та відомістю банку по депозитному договору від 17.10.2013 року, де зазначено номер депозиту - 049800, валюту депозиту - золото, номер основного рахунку, номер процентного рахунку (а.с. 63). Вказане доводить той факт, що на депозитний рахунок зараховано 17.10.2013 року саме золото, що становить 97,56 тройських унцій, під два відсотка річних, термін дії депозиту з 17.10.2013 року по 17.04.2014 року.
У зв'язку з тим, що 17 квітня 2014 року закінчився термін дії договору і позивач виявив бажання зняти вклад та відсотки, він спочатку звернувся з заявою до відповідача, що вбачається з копії цієї заяви з відміткою відповідача про вхідну реєстрацію (а.с. 65), а потім з листом від 14.05.2014 року - до Національного банку України з проханням спонукати відповідача віддати його депозит, що видно з копії листа (а.с. 66). Копію зазначеного листа було також направлено на адресу Дніпропетровського відділення відповідача, яке отримано банком 16.05.2014 року, що вбачається з квитанції про оплату поштового відправлення та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 67). 16.06.2014 року відповідач надав позивачу відповідь не по суті заяви з пропозицією продовження дії договору (а.с. 68).
Вклад позивача не обтяжений заставою ні в силу договору, ні закону, але, як це видно з виписки по зазначеній угоді станом на 05.12.2014 відповідач повернув позивачу лише частину вкладу в розмірі 19. 96 тройських унцій, а саме : 05.08.2014 - З, 22 тройський унції; 22.08.2014- 3.22 тройських унції; 29.08.2014 - 3.22 тройських унції; 08.09.2014 - 3.22 тройських унції; 19.09.2014 - 3.22 тройських унції; 25.09.2014- 3.22 тройських унції; 10.10.2014 - 0.64 тройських унції (а.с. 69).
Станом на 12.05.2015 року відповідач не повернув позивачу депозит в сумі 77,60 тройських унцій та проценти по депозиту в сумі 0,97 тройських унцій, що станом на 15.05.2015 року еквівалентно 1979762 грн.31 коп. за офіційним курсом банківських металів, встановленим Національним банком України, що підтверджується його повідомленням (а.с. 70).
Отже, судом встановлено наявність між сторонами правовідносин з приводу надання відповідачем позивачу фінансових послуг по розміщенню банківських вкладів, які регулюються наступними нормами матеріального права.
Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад)
Згідно з частиною другою 2 статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти
на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Нацбанку № 516 від 03.12.2003 року (зі змінами та доповненнями), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції 29.12.2003 року за № 1256/8577 банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника у національній валюті.
Таким чином, відповідач не виконав своїх зобов'язань за договорами банківських вкладів щодо повернення позивачу належної йому суми вкладу та виплаті процентів за користування вкладом.
Виходячи з викладеного, в суду є підстави для скасування рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Щодо визначення долі судових витрат суд зазначає, що сума судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви майнового характеру у 2015 році складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Станом на 01.01.2015р. розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» складав 1218,00 грн., а тому розмір судового збору, що позивач мав би сплатити, становить 3654,00 грн. (1218,00 грн. х 3 = 3564,00 грн.)
Відповідно до абз. 6 п.1. ч.2. ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, складає 5346,00 грн. (3564,00 грн. х 150% = 5346,00 грн.).
При поданні позову та заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відтак, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь держави 3564,00 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 5346,00 грн. за подачу заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, а всього 8910,00 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 625, 631, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-284, 288, 289, 352, 354, 423, 424, 429 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.
Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року у справі № 188/545/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про стягнення вкладів та процентів по вкладам скасувати за нововиявленими обставинами та постановити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на користь держави судовий збір у розмірі 8910 (вісім тисяч девятсот десять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя ОСОБА_5