УХВАЛА

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 607/17365/14-ц

провадження № 61-43154ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Чернихівецька сільська рада Збаразького району, приватний нотаріус Джула Оксана Максимівна, Друга Державна нотаріальна контора, про визнання заповітів ОСОБА_6 від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року недійсними та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Про визнання заповітів недійсними та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2018 року залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

25 серпня 2018 року (відповідно до відмітки на конверті) до Верховного Суду ОСОБА_1 направлено касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом позову у даній справі є дві немайнові вимоги про визнання заповітів недійсними та майнова вимога визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

До касаційної скарги додано документ про сплату судового збору у розмірі 974,40 грн, однак, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, доданий до касаційної скарги документ не підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

З огляду на документ про сплату судового збору заявником сплачено судовий збір лише за немайнові вимоги.

В частині третій статті 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, що діяла на момент подання позову) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, що діяла на момент подання позову) сума судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної плати.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

В статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» зазначено, що у 2014 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Таким чином сума судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 243,6 грн та не більше 3654 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує вартість майна, про визнання права власності на яке заявлено позов та оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору відповідно до зазначених вище реквізитів.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько