Провадження № 2/638/4821/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Семіряд І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору,-

встановив:

02.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 04.10.2018 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору з тих підстав, що заявником не було надано доказів на підтвердження свого матеріального стану. Позовну заяву було залишено без руху.

18.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, у якому зазначає, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, інших доходів крім пенсії не має. На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 було надано довідку про те, що він знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Шевченківського обєднаного управління ПФУ м. Харкова і отримує пенсію по інвалідності, яка становить 1452,00 грн.

Суддя, дослідивши заяву про звільнення від сплати судового збору, приходить до наступного:

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 за № 3674-VI, цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» - враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

Приписами ч.1 ст. 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Аналіз вказаних положень Закону України свідчить про те, що суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, враховуючи майновий стан сторони.

При цьому особа, яка звертається із відповідним клопотанням, повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази (документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом.

ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору зазначає, що підставою для цього його невелика пенсія у розмірі 1452,00 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 предявлено позов, судовий збір за подання якого, складає

704,8 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Тобто, сума судового збору у розмірі 704,8 грн не перевищує 5% розміру річного доходу позивача.

Окрім того, суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У звязку з наведеним, відмова заявнику у задоволенні заяви про звільнення його від сплати судового збору, як це передбачено законом, а саме ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Семіряд