Справа № 369/6345/18
Провадження № 2/369/2695/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19.09.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Раситюк М.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сімї Києво-Святошинської райдержадміністрації про встановлення режиму окремого проживання подружжя, стягнення коштів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 10 червня 2017 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. 19 січня 2018 року у них народився син ОСОБА_2, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Проте шлюбне життя не склалось вони з відповідачем проживають окремо. Між ними постійно виникали конфлікти, які негативно вливають на її здоровя. Вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання сина, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо, таким чином ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати дитину. Вказує, що вона на даний час є тимчасово непрацездатною, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Окрім того, ОСОБА_3 ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2, 4 ст. 84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Окрім того, вони з чоловіком не дійшли згоди щодо визначення місця проживання дитини.

Тому просила суд встановити режим окремого проживання подружжя між нею та відповідачем строком до 19 січня 2019 року ( до досягнення дитиною одного року); визначити місце проживання дитини за адресою: м.Київ, вул. С.Ідзиковських (ОСОБА_4) 11/13, кв. 15; встановити режим відвідування ОСОБА_3 сина ОСОБА_2 у її присутності з графіком 1-2 години 1-2 рази на тиждень, не порушуючи графік дитини; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина у розмірі ? всіх видів доходів ОСОБА_3 та ? всіх доходів ОСОБА_3 на її утримання до досягнення дитиною трьох років щомісячно з моменту звернення до суду.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

20 червня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали судді від 04.06.2018 року. Також позивачем подано позовну заяву в новій редакції. Відповідно уточненої позовної заяви ОСОБА_5 остаточно просила суд встановити режим окремого проживання подружжя між нею та відповідачем строком до 19 січня 2019 року ( до досягнення дитиною одного року); визначити місце проживання дитини за адресою: м.Київ, вул. С.Ідзиковських (ОСОБА_4) 11/13, кв. 15; встановити режим відвідування ОСОБА_3 сина ОСОБА_2 у її присутності з графіком 1-2 години 1-2 рази на тиждень, не порушуючи графік дитини; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання сина у розмірі ? всіх видів доходів ОСОБА_3 та ? всіх доходів ОСОБА_3 на її утримання до досягнення дитиною трьох років щомісячно з моменту звернення до суду; зобовязати відповідача відшкодувати взяті нею боргові зобовязання для утримання дитини в сумі 7 000,00 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 20 липня 2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_1 Свої заперечення відповідач обґрунтував тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 Від шлюбу них народився син ОСОБА_2 Після народження дитини він постійно приймав участь у догляді за дитиною. Окрім того, позивачка щомісячно отримує кошти від здачі квартири в оренду. Від покладеного на нього обовязку передбаченого ст. 180 СК України не відмовляється. З приводу стягнення аліментів з нього на утримання ОСОБА_1 просив суд відмовити у цій частині, оскільки заявлені позивачем вимоги у розмірі ? частини усіх видів доходів значно завищені. Його середньомісячний дохід становить 8 000,00 грн, окрім того зазначив, що постійно витрачає кошти на лікування. З приводу додаткових витрат на утриманні дитини також заперечує, оскільки регулярно надає матеріальну допомогу позивачу, а також їм матеріально допомагали його батьки, купували одяг для дитини. З приводу місця реєстрації дитини та режиму відвідування сина вважає такі вимоги безпідставними, оскільки спір з цього питання між ними відсутній.

Позивачка у відповіді на відзив заперечила твердження відповідача та зазначила пояснення аналогічні, що зазначені в позовній заяві.

23 серпня 2018 року у судовому засіданні позивач подала до суду заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.08.2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини та участі у її вихованні.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.08.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала у повному обсязі. Просила суд задовольнити позов.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково. Просив суд задовольнити позов в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

При розгляді справи судом встановлено, що 10 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ОК № 218982.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження серія І-ОК №370806.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із нею за вищезазначеною адресою проживає та знаходиться на її утриманні син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів.

Доказів про наявність стягнень по виконавчим документам з ОСОБА_3 та доказів щодо утримання інших дітей суду не надано.

Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я.

Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Разом з тим статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи та виходячи з матеріального становища сторін, обов'язку утримувати дітей, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини всіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.06.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. ч.2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З наказу Державної наукової установи «Інститут модернізації змісту освіти» від 19.02.2018 року №19-В встановлено, що ОСОБА_1, провідному спеціалісту юридичного відділу, надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02.04.2018 року по 19.01.2021 року включно.

У розумінні ч.2 ст.84 СК України позивачка має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. ОСОБА_1

І.М. потребує матеріальної допомоги від чоловіка, а останній може надавати таку допомогу. Доказів в спростування зазначеного суду не надано.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в судовому засіданні докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд прийшов до переконання, що, оскільки відповідач ОСОБА_3 сім`ю належним чином не забезпечує, позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки перебуває у важкому матеріальному становищі, має на утриманні малолітню дитину, а тому суд вважає, що з ОСОБА_3 необхідно стягнути аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

З приводу позовних вимоги про встановлення режиму окремого проживання слід зазначити наступне.

Відповідно ст.119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов'язків.

З часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання.

Таким чином, позовні вимоги про встановлення режиму окремого проживання підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Підлягає до стягнення з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 141, 200, 206, 241, 247, 258, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сімї Києво-Святошинської райдержадміністраціїпро встановлення режиму окремого проживання подружжя, стягнення коштів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку задовольнити частково.

Встановити режим окремого проживання подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 строком до 19 січня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Забір`я, вул. Сонячна, 5, ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Забір`я, вул. Сонячна, 5, ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН: НОМЕР_2) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 01.06.2018 року до досягнення сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, трьохрічного віку.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Забір`я, вул. Сонячна, 5, ІПН: НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1409,60 грн (одна тисяча чотириста девять грн шістдесят коп) в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення суду складено 27 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.