Справа № 570/3129/18
Номер провадження 2-о/570/90/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Шубківська сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту постійного непроживання за місцем реєстрації, -

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 13 травня 2017 року помер його вітчим, ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина. Заявник, дотримуючись строку для прийняття спадщини та як спадкоємець за законом, відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після спливу шести місяців (строку, визначеного чинним законодавством України для прийняття спадщини) заявник звернувся до нотаріальної контори щодо оформлення прав на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцю четвертої черги, заявнику було відмовлено, оскільки на день смерті спадкодавця ОСОБА_5 в будинку був зареєстрований ще й його син - ОСОБА_4. Проте в житловому будинку №6, по вул. Я. Мудрого в с. Котів Рівненського району Рівненської області відповідач не проживає з осені 2012 року, та місце його перебування насьогодні нікому не відоме. Наведені факти підтверджує акт обстеження житлового будинку, який входить до складу спадщини, складений за участі комісії у складі депутатів Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 22.06.2018 року. Тобто ОСОБА_4 не проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки заявник не може зреалізувати свої спадкові права, то він звернувся до суду з даною заявою. Просить суд постановити рішення, яким встановити факт не проживання ОСОБА_4 в будинку №6, по вул. Я. Мудрого, в с. Котів Рівненського району Рівненської області, з вересня 2012 року і по даний час.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву та пояснили про обставини, що описані вище.

Представник Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області просить справу розглядати без їх участі.

ОСОБА_4 в судове засідання повторно не зявився. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання заявник є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні заявник мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі.

Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, 13 травня 2017 року помер вітчим заявника - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина.

Заявник вчасно (у строки, визначені ст. 1270 ЦК України) звернувся з заявою про прийняття спадщини. Проте повністю зреалізувати свої права він не може. Так, в будинку зареєстрований син спадкодавця, проте він не проживає в будинку з осені 2012 року. Його місце перебування невідоме.

Про дані обставини повідомив заявник; та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили факт непроживання ОСОБА_4 в будинку № 6, по вул. Я. Мудрого, в селі Котів Рівненського району Рівненської області з осені 2012 року і по даний час.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним повязана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Відповідно до ч.7 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На даний час склалася ситуація, за якої без встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_4 в житлового будинку №6, по вул. Я. Мудрого, в с. Котів Рівненського району Рівненської області, заявник не може оформити спадщину, яка відкрилась після смерті вітчима ОСОБА_5

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює в тому числі й правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації за місцем проживання, чи постановлення на реєстраційний облік. Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи. Частина 2 статті 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, наявність реєстрації ОСОБА_4 в будинку №6, по вул. Я. Мудрого, в с. Котів Рівненського району Рівненської області не свідчить про те, що він прийняв спадщину після смерті свого батька.

А тому прийняття судом рішення про визнання ОСОБА_4 таким, що постійно не проживав в будинку №6, по вул. Я. Мудрого, в с. Котів Рівненського району Рівненської області з вересня 2012 року (що також охоплює період 13.05.2017 року) і по вересень 2018 року (станом наколи був проведений допит свідків та надавав пояснення заявник) не порушуватиме права заінтересованої особи.

Керуючись ст. ст. 81, 89, 315, 319 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, Шубківська сільська рада Рівненського району Рівненської області про встановлення факту постійного непроживання за місцем реєстрації - задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем реєстрації в житловому будинку №6, по вул. Я. Мудрого, в с. Котів Рівненського району Рівненської області, постійно не проживав з вересня 2012 року і станом до вересня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Красовський О.О.

Повне рішення суду складене 16.10.2018 року