Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2-9461/10

провадження № 61-35830св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

заінтересована особа - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року у складі судді: Пушкарчук В. П. та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред'явлення до виконання у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 348 632 грн та судові витрати в сумі 1820 грн, також в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 07 травня 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 50,7 кв. м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю ОСОБА_4 на праві власності, шляхом надання АКІБ «УкрСиббанк» права реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

За цим судовим рішенням 18 березня 2011 року судом першої інстанції видавався виконавчий лист, за яким 05 квітня 2011 року було відкрито виконавче провадження № 25657945.

На підставі ухвали апеляційного суду Волинської області від 05 квітня 2013 року, у вказаному виконавчому провадженні, було замінено стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Так як під час проведення виконавчих дій зазначений виконавчий лист було втрачено, а саме виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання, то заявник ПАТ «Дельта Банк» просило суд постановити ухвалу про видачу дубліката цього виконавчого листа та поновити процесуальний строк для його пред'явлення до виконання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено, постановлено видати ПАТ «Дельта Банк» дублікат виконавчого листа у справі № 2-9461/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № у розмірі 348 632 грн та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах та поновлено стягувачу ПАТ «Дельта Банк» строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий лист не перебуває на виконанні у ДВС чи в будь-якому іншому органі і його було втрачено без вини стягувача органом, який проводив виконання рішення суду, а отже строк пред'явлення виконавчого листа до виконання заявником було пропущено з поважних причин.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду мотивована тим, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2010 року не виконане, а виданий на його підставі оригінал виконавчого листа є втраченим, тому строк повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання банком пропущено з поважних причин.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк, починаючи із березня 2014 року мав право пред'явити виконавчий лист до виконання згідно частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент припинення провадження щодо банкрутства ФОП ОСОБА_4 - 05 березня 2014 року № 1/99-Б), проте до березня 2017 року банк не вчиняв жодних дій щодо отримання виконавчого листа та поновлення строку його пред'явлення до виконання. Вказує, що законом не передбачено обов'язку арбітражного керуючого повертати виконавчий лист органу державної виконавчої служби після припинення провадження щодо банкрутства, тому причини пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання є неповажними.

ОСОБА_4 стверджує, що банк не надав доказів втрати виконавчого листа, оскільки лист другого відділу ДВС м. Луцьк від 24 березня 2017 року, згідно якого 02 грудня 2011 року виконавче провадження завершено згідно пункту 7 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», а також лист ліквідатора від 12 квітня 2017 року про неможливість надати інформацію щодо місцезнаходження оригіналу виконавчого листа не підтверджують факт втрати виконавчого листа.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року повернуто касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року в частині поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі в частині видачі дубліката виконавчого листа.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 07 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0 (далі - договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 43300 дол. США до 05 травня 2028 року.

ОСОБА_4 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому ПАТ «Укрсиббанк» (до уступки прав вимог за кредитним договором) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 05 квітня 2013 року у справі № 2-9461/10 було замінено сторону виконавчого провадження - вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» - на нового стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № 25657945, відкритому другим відділом ДВС Луцького МУЮ на підставі виконавчого листа № 2-9461/10 від 18 березня 2011 року.

23 грудня 2011 року представник ПАТ «УкрСиббанк» Нестерук Р. В. звернувся до суду із скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження № 25657945 від 02 грудня 2011 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 23 січня 2012 року у справі № 4с-175/11 дії Головного державного виконавця ДВ ДВС Луцького МУЮ Воробей О. А. щодо передачі ліквідатору ФОП ОСОБА_4 виконавчого листа виданого 18 березня 2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, щодо ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» 348 632,00 грн кредитної заборгованості та судових витрат по справі - визнано незаконними. Постанову про закінчення виконавчого провадження № 25657945 від 02 грудня 2011 року, винесену Головним державним виконавцем ДВ ДВС Луцького МУЮ Воробей О. А. - визнано недійсною та скасовано.

Суд першої інстанції встановив, що про винесення ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2012 року у справі № 4с-175/11 АТ «Дельта Банк» не знав взагалі, оскільки участі в судовому засіданні представник АТ «Дельта Банк» не брав, відомостей про результати розгляду справи первісний кредитор новому кредитору не надав. Вказану ухвалу суду Головним державним виконавцем ДВ ДВС Луцького МУЮ Воробей О. А. також не було виконано, хоча остання була присутня 23 січня 2012 року в судовому засіданні, однак з невідомих причин її не виконала.

16 березня 2017 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся із заявою до Луцького міськрайонного суду Волинської області про видачу належним чином завіреної копії Ухвали від 23 січня 2012 року у справі № 4с-175/11

16 березня 2017 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся із заявою до ДВ ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області про виконання вимог ухвали суду від 23 січня 2012 року у справі № 4с-175/11.

24 березня 2017 року банком отримано відповідь № 7868 від другого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області про неможливість виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2012 року у справі № 4с-175/11, оскільки виконавче провадження № 25657945 знищене.

20 березня 2017 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся із запитом до Ліквідатора у справі по банкрутство ФОП ОСОБА_4 - Тимчишина В. П. про надання інформації де на даний момент знаходиться оригінал виконавчого листа по справі № 2-9461/10, оскільки з моменту набрання законної сили ухвалою суду про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, ліквідатор зобов'язаний був повернути оригінал виконавчого листа до державного відділу державної виконавчої служби.

Згідно відповіді ліквідатора від 12 квітня 2017 року № 105 останній немає можливості надати інформацію про місцезнаходження оригіналу виконавчого листа у справі № 2-9461/10 у зв'язку із спливом трьохрічного строку зберігання документів справи про банкрутство СПД ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення ПАТ «Дельта Банк» із заявою) замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Тлумачення частини першої статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення ПАТ «Дельта Банк» із заявою) свідчить, що підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Встановивши, що виконавчий лист втрачений, а рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконане, суди зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк».

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що банк не надав доказів втрати виконавчого листа, оскільки він зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки оскаржені рішення в оскарженій частині залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 04 жовтня 2017 року в частині видачі дубліката виконавчого листа залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель