Справа № 2-Н-87/08
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Горбані О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (надалі Дніпровський РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві) на дії та рішення старшого державного виконавця Малкової Марії Вікторівни, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник в травні 2017 року звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Малкової М.В. та просить скасувати прийняту ним постанову від 16.02.2017 року про повернення ПАТ «Родовід Банк», як стягувачу, виконавчого документа - виконавчого листа №2-Н-87/08, виданого Подільським районним судом м.Києва 08.02.2008 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу в розмірі 12 534,28 грн. Копія даної постанови отримана банком 04.05.2017 року.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 16.02.2017 року старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві Малковою М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №52477204 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа №2-Н-87/08, виданого Подільським районним судом міста Києва 08.02.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 12 534,28 грн. Зазначена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві була отримана ПАТ «Родовід Банк» 04.05.2017 року. Заявник вважає, що державним виконавцем неправомірно повернуто виконавчий лист, оскільки не в повній мірі вжито заходів, передбачених ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" по примусовому виконанню виконавчого документа.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Романа О.А. від 02.06.2017 року визнано дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малкової М.В. Неправомірними, постанову при виконанні виконавчого провадження №52477204 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасовано, а провадження відновлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2017 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2017 року скасовано, питання передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

На підставі протоколу автоматичного розподілу від 16.11.2017 року вищевказану справу передано в провадження судді Ларіонової Н.М.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність та вимоги скарги задовольнити.

В судове засідання представник Дніпровського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження №52477204, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "РОДОВІД БАНК" заборгованості за кредитним договором №2006-001225ФО042Ск-111 від 07.07.2006 року в розмірі 12 457,00 грн.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної статті передбачено права та обов'язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Малковою М.В. від 16.02.2017 року у виконавчому провадженні №52477204 повернуто виконавчий документ стягувачеві, виданий Подільським районним судом м. Києва 08.02.2008 року на підставі виконавчого листа №2-Н-87/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 12 534,28 грн., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова отримана заявником 04.05.2017 року.

З вказаної постанови вбачається, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна, виявились безрезультатними. Згідно довідок ПФУ, ДФС України боржник не працює, відкритих у фінансових установах рахунків не виявлено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Положення ч. 1 ст. 18 вказаного Закону передбачає, що державний виконавець виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Також, при виконанні судових рішень державний виконавець має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Крім того, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу. У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів виконавчого провадження №52477204 від 04.10.2016 року вбачається, що державним виконавцем не перевірялось місце реєстрації боржника шляхом направлення запиту до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві (оскільки за адресою зазначеною у виконавчому документі: Київська обл., Макарівськи р-н., АДРЕСА_1, боржник не проживає), не здійснювались виклики боржника у виконавчому провадженні, не звертався до суду з поданням про застосування до нього приводу. Крім того, державний виконавець не реалізував права на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем лише один раз здійснювалась перевірка майнового стану боржника з метою отримання інформації про його доходи та виявлення рахунків шляхом направлення запитів до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України 20.01.2017 року.

Державним виконавцем не спростовано належними та допустимими доказами доводи стягувача про те, що ним не було здійснено вказаних дій, що свідчить про неповноту здійсненних ним заходів із примусового виконання виконавчого листа №2-Н-87/08.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві.

Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, виконавцем не було вжито заходів щодо звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні; накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу.

З врахуванням вищевикладеного, а також встановлених обставин, суд приходить до висновку, що дії старшого державного виконавця з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.02.2017 року ВП №52477204 не були вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та ЗУ «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, державним виконавцем не були вжиті усі можливі заходи для примусового виконання судового наказу, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а тому наявні всі підстави для визнання таких дій незаконними, що в свою чергу є підставою для скасування вказаної постанови.

Таким чином, скарга є заснованою на законі, доводи є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а відтак порушене право заявника підлягає захисту.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 11, 18, 32, 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на день виникнення правовідносин, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст. 447-453, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», заінтересовані особи: ОСОБА_1, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на дії та рішення старшого державного виконавця Малкової Марії Вікторівни - задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії старшого держаного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малкової Марії Вікторівни при винесенні постанови по виконавчому провадженні №52477204 від 16.02.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скасувати постанову старшого держаного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Малкової Марії Вікторівни від 16.02.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №52477204 про примусове виконання виконавчого листа №2-Н-87/08, виданого Подільським районним судом м. Києва 08.02.2008 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» суми боргу у розмірі 12 534,28 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова