Справа №490/9349/17 24.01.2018
Провадження №22-ц/784/205/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/784/205/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2018 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Шагай О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2017 року, постановлене під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2, ПАТ «Перший український міжнародний банк», третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та його скасування, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2, ПАТ «Перший український міжнародний банк», в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_2 про державну реєстрацію речових прав (з відкриттям розділу) індексний номер : 36748080 від 22.08.2017, 16:17:53, яким зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1. Старова в м. Миколаєві за ПАТ «Перший український міжнародний банк».

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення виконання рішення державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстроване право власності на належну йому квартиру АДРЕСА_1. Старова в м. Миколаєві за ПАТ «Перший український міжнародний банк» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер : 36748080 від 22.08.2017, 16:17:53), заборонивши відповідачам, а також іншим особам, яким законом надане право вчиняти реєстраційні дії щодо права власності, та новому власнику вчиняти будь-які дії щодо виконання вказаного рішення (вчинення будь-яких реєстраційних дій особами, яким законом надане таке право, а також інші дії з розпорядження (використання тощо), посилаючись на існування ризику розпорядження квартирою новим власником, а також на те, що виконання вказаного рішення до вирішення справи по суті спору може утруднити чи унеможливити виконання рішення у даній справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Судом ухвалено накласти обтяження у вигляді заборони ПАТ «Перший український міжнародний банк», а також іншим особам, яким законом надане право вчиняти реєстраційні дії щодо права власності, та новому власнику вчиняти будь-які дії щодо виконання вказаного рішення (вчинення будь-яких реєстраційних дій особами, яким законом надано таке право, а також інші дії з розпорядження (використання тощо). Крім того, суд заборонив укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, посилаючись на її необґрунтованість, невідповідність чинному законодавству, фактичним обставинам, а також на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Представник Служби у справах дітей Миколаївської міської ради також просила залишити ухвалу суду без змін.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу по справі, суд враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог позивача, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову лише шляхом заборони ПАТ «Перший український міжнародний банк», а також іншим особам, яким законом надане право вчиняти реєстраційні дії щодо права власності, та новому власнику вчиняти будь-які дії щодо виконання вказаного рішення (вчинення будь-яких реєстраційних дій особами, яким законом надано таке право, а також інші дії з розпорядження (використання тощо).

Що стосується вимог заяви щодо зупинення виконання рішення державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстроване право власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Перший український міжнародний банк» (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36748080 від 22.08.2017), суд дійшов висновку, що у задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки зупинення вказаного рішення є фактичним вирішенням позовних вимог.

Ухвала суду в частині відмови у задоволенні вимог щодо зупинення виконання рішення державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстроване право власності на належну позивачу квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Перший український міжнародний банк» не оскаржене в установленому законом порядку. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому ухвала суду в зазначеній частині апеляційним судом не переглядається взагалі.

Висновок суду про необхідність заборони укладати усі види угод, пов'язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна, є правильним, оскільки між сторонами дійсно існує майновий спір стосовно квартири АДРЕСА_2, а враховуючи обсяг заявлених позовних вимог у даній справі, обраний судом спосіб забезпечення позову відповідає вимогам співмірності.

В той же час, проаналізувавши матеріали справи та встановлені судом обставини по справі, апеляційний суд вважає, що при визначенні іншого способу забезпечення позову суд не в повній мірі виконав вимоги процесуального законодавства, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України( в редакції, яка діяла час розгляду справи судом першої інстанції) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. А відповідно до ст. 152 ЦПК України ( в редакції, яка діяла час розгляду справи судом першої інстанції) позов може забезпечуватися, як накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, так і забороною вчиняти певні дії чи встановленням обов'язку вчинити певні дії, а також іншими способами, передбаченими законом.

Такий спосіб забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, передбачений п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України ( в редакції, яка діяла час розгляду справи судом першої інстанції) та застосовується для забезпечення позовів як майнового, так і не майнового характеру у випадках, якщо потрібно обмежити право особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета судового розгляду. При цьому заборона вчиняти певні дії може бути спрямована як безпосередньо до відповідача, так і до інших осіб, які можуть вчинити такі дії. Проте зазначена заборона не може мати загального характеру і повинна бути спрямована лише на конкретно визначене коло осіб, адже, відповідно до ч.7 ст. 153 ЦПК України ( в редакції, яка діяла час розгляду справи судом першої інстанції) таким особам ( у разі постановлення ухвали без їх повідомлення) надсилається копія ухвали негайно після її виконання.

В зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що при винесення ухвали суд помилково заборонив не тільки відповідачу ПАТ «Перший український міжнародний банк», за яким на даний час зареєстровано право власності на спірну квартиру, а й іншому не визначеному конкретно колу осіб, вчиняти будь-які дії щодо виконання рішення державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_2 (вчинення будь-яких реєстраційних дій особами, яким законом надано таке право, а також інші дії з розпорядження (використання тощо).

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що необхідність обмеження в реалізації ПАТ «Перший український міжнародний банк» прав власника на спірну квартиру викликане тим, що зі слів представників даного відповідача, банк має намір зняти з реєстрації осіб, які зареєстровані в даній квартирі, виселити їх та встановити охорону квартири, чим будуть порушені права позивача та членів його сім'ї, зокрема неповнолітніх дітей, на проживання в даній квартирі до вирішення справи по суті.

Згідно а.8 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 270 від 02.03.2016р., зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі на підставі документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев'ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Зазначені обставини свідчать про наявність реальної можливості реалізації ПАТ «Перший український міжнародний банк» прав власника на спірну квартиру шляхом зняття з реєстрації осіб, які в ній зареєстровані.

Проаналізувавши зазначені вище обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ухвалу суд слід змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини в наступній редакції: « заборонити ПАТ «Перший український міжнародний банк» вчиняти дії, пов'язані з реалізацією прав власника квартири АДРЕСА_2, а саме використання вказаної квартири за призначенням, зняття з реєстрації осіб, які в ній проживають.»

В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.

Такий спосіб забезпечення не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк» і не буде стосуватися іншого майна, яке не є предметом спору по даній справі.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2017 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини ухвали в наступній редакції:

Заборонити ПАТ «Перший український міжнародний банк» вчиняти дії, пов'язані з реалізацією прав власника квартири АДРЕСА_2, а саме використання вказаної квартири за призначенням, зняття з реєстрації осіб, які в ній проживають.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді