Справа № 739/1934/17
Провадження № 2/739/39/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі- відповідач) про зміну розміру аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання їхнього сина - ОСОБА_5, у частці від доходів відповідача та просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 200 грн. на місяць і до досягнення сином 23 років чи припинення ним навчання.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що після стягнення аліментів її син вступив на денну форму навчання до факультету ветеринарної медицини Сумського аграрного університету за спеціальністю «Ветеринарна медицина», де й навчається з 01 вересня 2017 року, що на думку позивачки свідчить про зміну матеріального стану, обумовлену витратами на навчання - придбання підручників, проїзд, проживання за місцем навчання. Позивачка зазначає, що після змін у законодавстві мінімальний розмір аліментів на одну дитину також змінився і на даний час він не може бути менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 881 грн., однак за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти у частці від його доходів, розмір яких становить 504 грн., тобто менше, ніж визначено законодавством. Позивачка вказує, що вона не має можливості надавати допомогу сину, оскільки не має доходів, також внаслідок пожежі частково згорів її будинок і вона змушена витрачати додаткові кошти на найм житла. Позивачка зазначає що відповідач крім пенсії утримує велику рогату худобу, свиней, має майстерню, млин, трактор, автомобіль, земельну ділянку, які також дають доходи і відповідно свідчать про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж на даний час.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити повністю з підстав викладених у позові, при цьому позивачка пояснила, що аліменти з відповідача на навчання їхнього спільного сина стягуються з березня 2017 року, на час ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач вже отримував пенсію, мав підсобне господарство, а будинок, в якому вона проживала, був знищений внаслідок пожежі ще до стягнення аліментів. На даний час вона винаймає житло в с. Комань Новгород-Сіверського району. Крім того представник позивачки зазначив, що у вересні 2017 року син позивачки хворів на вірусний гепатит у зв'язку з чим потребує посиленого харчування.

Відповідач у судовому засіданні висловився проти задоволення позову та заявив, що його матеріальний стан з часу стягнення аліментів не змінився, він живе за рахунок соціальної допомоги та пенсії по інвалідності. У нього є дружина, яка утримує в їхньому господарстві худобу, зокрема корову, а також свійську птицю. Разом вони обробляються 0,6 га землі за допомогою мотоблоку. Дане господарство вони утримують декілька років. Його доходи з часу стягнення аліментів не змінилися.

Представник відповідача у судовому засіданні висловився проти задоволення позову, та пояснив, що з моменту стягнення у березні 2017 року з відповідача аліментів на утримання його спільного з позивачкою сина минуло небагато часу, обставини, які існували на час стягнення аліментів, продовжують існувати, матеріальний стан відповідача не змінився, його син продовжує навчатися, при цьому останній фактично лише змінив місце свого навчання та проживання, у зв'язку з чим проживає окремо від позивачки. Також представник зазначив, що відповідач є інвалідом 3 групи, отримує доходи у вигляді пенсії та соціальну допомогу інваліда, які отримував і на час стягнення з нього аліментів у березні 2017 року. Два рази на рік він має проходити лікування та здійснювати у зв'язку з цим додаткові витрати. У зв'язку з викладеним представник заявив, що відповідач не має змоги сплачувати щомісяця аліменти у розмірі 1 200 грн. Інших доходів відповідач не має і наявність таких доходів не доведено.

Третя особа у судовому засіданні висловилася за задоволення позову та збільшення розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення відповідача та його представника, а також пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим на користь позивачки з відповідача на підставі виконавчого листа Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року №2/739/139/17 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі ? частки від всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 25 січня 2017 року і до досягнення ним двадцяти трьох років щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку (а.с. 4). Стягнення вказаних аліментів було здійснено за рішенням суду у зв'язку з навчанням ОСОБА_5

З 01 вересня 2017 року ОСОБА_5 навчається на денній формі 1 курсу факультету ветеринарної медицини Сумського національного аграрного університету за спеціальністю «Ветеринарна медицина», що підтверджується довідкою №484 від 08 вересня 2017 року (а.с. 3).

Згідно частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною другою статті 182 СК України (в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі) передбачалося, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

При цьому частиною третьою статті 184 СК України (в редакції на час визначення аліментів у твердій грошовій сумі) передбачалося, що у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Так, частиною третьою статті 181 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів

Відповідно частини другої статті 182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також змінено положення частини третьої статті 184 СК України та виключено можливість призначення дитині державної допомоги у разі якщо розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде меншим мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту наведених законодавчих приписів висновується, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13.

При цьому суд зазначає, що підстави для зміни розміру аліментів мають виникнути після винесення відповідного рішення щодо стягнення аліментів, а обов'язок доведення наявності зазначених підстав покладається на позивача у справі.

Як вбачається, позивачка, обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхнього сину, посилається на вступ останнього до навчального закладу, відсутність у неї можливості надавати допомогу сину у зв'язку з тим, що вона не має доходів і винаймає житло, оскільки її будинок був знищений внаслідок пожежі, наявність у позивача крім пенсії інших доходів від утримання селянського господарства та майстерні, а також на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів, які не можуть бути менш ніж 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази суд бере до уваги, що згідно наявних у матеріалах справи повідомлення Новгород-Сіверського РВ УМВС від 13 січня 2015 року та постанови про закриття кримінального провадження будинок, в якому проживала позивачка, дійсно був знищений внаслідок пожежі 03 січня 2015 року (а.с.7-8), тобто до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їхнього сина. З пояснень відповідача вбачається, що він та його дружина декілька років утримують селянське господарство, яке вже існувало на час вирішення питання про стягнення аліментів на утримання його сина. При цьому факт отримання інших доходів, окрім пенсії та соціальної допомоги (а.с. 18-19), відповідач заперечив. Жодних доказів на підтвердження наявності таких доходів у відповідача позивачкою суду надано не було. Той факт, що син відповідача на даний час продовжує навчання також не може бути підставою для зміну розміру аліментів, оскільки саме у зв'язку з навчанням останнього з відповідача було стягнуто аліменти, про зміну розміру яких подано даний позов. Фактично з 01 вересня 2017 року син позивачки та відповідача лише змінив місце навчання, що саме по собі не може бути підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються у зв'язку з навчанням.

Крім того суд враховує, що дослідженими у судовому засіданні доказами доведено наявність у відповідача третьої групи інвалідності у зв'язку з чим він потребує проходження двічі на рік стаціонарного та санітарно-курортного лікування (а.с. 17), а також отримання відповідачем пенсії в разі втрати годувальника, з якої й утримуються аліменти, та соціальної допомоги інваліду з дитинства (а.с. 18-19).

Отже, наведені вище обставини, на які посилається позивачка, не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються на її користь з відповідача.

З приводу посилання представника на хворобу сина позивачки та відповідача суд враховує, що з виписного епікризу дійсно вбачається, що 11 по 15 вересня 2017 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні та обстеженні в Новгород-Сіверській ЦРЛ з діагнозом: вірусний гепатит А?, після чого він був виписаний з лікарні (а.с.30). Водночас, згідно частини першої статті 185 СК України вказане вище може бути підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання його сина, а не підставою для збільшення розміру аліментів, які вже сплачуються.

Стосовно доводів позивачки та її представника про те, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача менший ніж розмір, який визначений законодавством суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти у розмірі ? частки від всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 25 січня 2017 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку.

Водночас, відповідно до положень статей 181, 182 СК України (в редакції Закону України №2037-VIII від 17 травня 2017 року) мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їхнього сина, який продовжує навчатися.

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки та вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхнього сина, який навчається, у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючисьстаттею 27 Конвенції ООН «Про права дитини», статтями 180-184, 192 Сімейного кодексу України статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) на утримання ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_3) у розмірі у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на підставі виконавчого листа Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 березня 2017 року №2/739/139/17 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до закінчення ОСОБА_5 навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 19 січня 2018 року.