Справа № 266/3672/17
Провадженя№ 2/266/160/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участі секретарів Циганкової М.М., Широкової Г.К., позивача за первісним позовом ОСОБА_1, представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2, представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язанням привести в первісний стан приміщення житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку користування приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1.

Під час слухання справи уточнив позовні вимоги, надавши уточнену позовну заяву з вимогою до відповідача ОСОБА_4 відновити за власні кошти розташування житлових кімнат в будинку АДРЕСА_1 відповідно технічного паспорта на будинок від 31.10.1991 року станом на 12.08.1993 року.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі свідоцтва про право на спадок від 22.12.1993 року №3710 власниками житлового будинку АДРЕСА_1 в рівних долях є ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також в будинку постійно мешкає мати власників, ОСОБА_6 Відповідач порушує його право на користування належною йому частиною будинку, в зв'язку із чим він вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Також зазначив, що відповідач ОСОБА_4 самовільно, без узгодження з іншими співвласниками переобладнав житлове приміщення будинку на свій власний розсуд, що порушує права інших співвласників. На підставі викладеного просить суд визначити порядок користування житловим будинком, виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_6 кімнату 1-1 житловою площею 10.8 кв.м., кімнату 1-2 житловою площею 7,7 кв.м., кімнату 1-3 житловою площею 5,9 кв.м., кімнату 1-4 житловою площею 8,5 кв.м., загальною площею 32,9 кв.м., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити в користування житлову кімнату 1-5 житловою площею 36,2 кв.м., інші приміщення залишити в спільному користуванні, зобов'язати ОСОБА_4 відновити за власні кошти розташування житлових кімнат в будинку АДРЕСА_1 відповідно технічного паспорта на будинок від 31.10.1991 року станом на 12.08.1993 року.

Ухвалою суду від 26.09.2017 року відкрито провадження по справі.

17.10.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_5, про визначення порядку користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадок від 22.12.1993 року №3710 власниками житлового будинку АДРЕСА_1 в рівних долях є ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 фактично мешкає в будинку та зареєстрований в ньому разом з членами своєї родини - дружиною та донькою. Інші співвласники в будинку не мешкають та не зареєстровані. Просить на підставі викладеного виділити ОСОБА_4 в користування кімнату 1-1 житловою площею 10,8 кв.м., кімнату 1-2 житловою площею 7,7 кв.м., санвузол 1-3 площею 5,9 кв.м., кімнату 1-4 площею 8,5 кв.м., тамбур площею 7 кв.м., вбиральню Б-1.

Протокольною ухвалою суду 24.11.2017 року зустрічна позовна заява була прийнята до провадження суду та об'єднана з первісним позовом.

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Пояснив, що він та два його рідні брати, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласники в ідеальних частках по 1/3 частині будинку АДРЕСА_1. Загальна площа будинку 92 кв.м. В будинку один вхід з вулиці, одна кухня, один санвузол, один коридор та п'ять кімнат. ОСОБА_4 може пройти в свою кімнату 1-5 напряму, не заходячі в інші приміщення. В будинку мешкати не має можливості, оскільки ОСОБА_4 створює перешкоди для його вселення в будинок. При обґрунтуванні позовних вимог користувався технічним паспортом на будинок від 1991 року, оскільки вважає, що ОСОБА_4 самовільно переобладнав будинок. Зустрічний позов ОСОБА_4 не визнає в повному обсязі. Просив суд задовольнити первісний позов в уточненій редакції, відмовивши в задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача по первісному позову, ОСОБА_2, позовні вимоги по первісному позову в уточненій редакції підтримав та просив суд їх задовольнити. Зустрічний позов не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідач по первісному позову, ОСОБА_4, в судовому засіданні участі не приймав, просив справу розглядати за участю його представника, ОСОБА_3

Представник відповідача по первісному позову, ОСОБА_3, позовні вимоги по первісному позову не визнав. Позовні вимоги вважає не обґрунтованими, оскільки власниками житлового будинку є три власники, однак позивач ОСОБА_1 просить виділити йому в користування 32,9 кв.м. площі будинку, а іншим двом власникам - 36,2 кв.м., що є порушенням рівності часток. Також зазначив, що відповідач по первісному позову є єдиною особою, яка мешкає в будинку та підтримує його в належному для мешкання стані, проводить ремонтні роботи. Підтримав в повному обсязі зустрічний позов. Просив суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Третя особа, ОСОБА_6, в судове засідання не з'явилась. На адресу суду надіслала письмові пояснення, в яких позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала, вважаючи їх безпідставними та такими, що порушують права інших власників житлового будинку - ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Третя особа, ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився, надавши повноваження на представництво його інтересів ОСОБА_1

Дослідивши позовну заяву, заслухавши учасників процесу в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями в рівних частках після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3, 4)

Рішенням виконавчого комітету Приморської районної ради м. Маріуполя від 22.09.1993 року за результатами перевірки звернення ОСОБА_6 затверджено акт прийому до експлуатації житлового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 69,1 кв. м., загальною площею 87,7 кв. м. (а. с. 7-11, 12)

Після прийому в експлуатацію будинок складався з житлових кімнат 1-1 площею 10,8 кв.м., 1-2 площею 7,7 кв.м., 1-3 площею 5,9 кв.м., 1-4 площею 8,5 кв.м., 1-5 площею 36,2 кв.м., кухні 1-6 площею 11.7 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,9 кв.м., тамбуру площею 7 кв.м., загальна площа складала за внутришнім об'ємом 94,7 кв.м., загальна площа 87,7 кв.м., житлова 69,1 кв.м.

В будинку постійно мешкають ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а. с. 50, 51, 52)

ОСОБА_1 та третя особа - ОСОБА_5, в будинку не зареєстровані, фактично в будинку не мешкають (а. с. 19, 71, 72, 75)

Третя особа - ОСОБА_6, згідно довідки №236 від 12.09.2014 року, складеної КСН «Селище Південне» та акту - довідки №13 від 10.01.2017 року, складеної КСН «Селище Південне» мешкає в будинку АДРЕСА_1 (а. с. 5, 6)

Однак з акту обстеження умов мешкання малолітньої ОСОБА_10 спеціалістами служби в справах дітей Приморської районної адміністрації від 11.04.2017 року, довідок №355 та №359 від 06.10.2017 року, складених КСН «Селище Південне», вбачається, що ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 фактично не мешкає (а. с. 128, 129)

Під час мешкання в будинку ОСОБА_11 проводились ремонтні роботи та роботи з поліпшення житлових та експлуатаційних якостей будинка №24 по пров. Парусний за власні кошти, а також несе витрати на сплату комунальних послуг (а. с. 43-48, 124-127)

Будинок АДРЕСА_1 станом на 21.03.2018 року згідно технічного паспорта, має трьох співвласників, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, складається з житлових приміщень 1-1 площею 10,8 кв.м., 1-2 площею 7-7 кв.м., санвузла 1-3 площею 5,9 кв.м., кухні 1-4 площею 8,5 кв.м., житлового приміщення площею 25,3 кв.м., кухні площею 11,7 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,9 кв.м., коридору 1-8 площею 10,1 кв.м., тамбура площею 7 кв. м. (а. с. 132-133)

ОСОБА_4 неодноразово звертався до органів Національної поліції України з заявами про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за здійснення ним кримінальних правопорушень, здійснення в його відношенні дій по виселенню з будинку, в результаті перевірок яких ознак кримінального або іншого виду правопорушень в діях ОСОБА_1 не встановлено (а. с. 37-39, 41, 119, 120, 121,

Також ОСОБА_4 звертався до органів місцевого самоврядування та прокуратури з приводу конфліктної ситуації між ним та ОСОБА_12 (а. с. 42, 118, 123)

За таких обставин між сторонами вбачається спір, щодо порядку користування спільним майном, який регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу житлового будинку, а встановлення порядку спільного користування ним. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

За правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи міститься два технічні паспорти на будинок АДРЕСА_1, від 31.10.1991 року та від 21.03.2018 року.

Загальна площа будинку станом на 31.10.1991 року 94,7 кв.м., станом на 21.03.2018 року - 93,9 кв.м., що є незначною різницею, житлова площа будинку станом на 31.10.1991 року 69,1 кв.м., станом на 21.03.2018 року 43,8 кв.м.

В обох технічних паспортах, які надано в якості доказів - вказано трьох власників вказаного будинку в особі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Порядок переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень регулюється Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за N 927/11207 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.4.1 Правил переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів (пункт 1.4.2 зазначених Правил).

За змістом пункту 1.4.6 Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, якими б було доведено наявність переобладнань, зроблених без згоди співвласників ОСОБА_11, або таких, що призвели до порушення конструктивних елементів дома або погіршили його технічний стан та експлуатаційні якості.

Вирішуючи питання про встановлення режиму користування спільним майном, суд також враховує інтереси третьої особи по справі, співвласника ОСОБА_5, та наголошує, що не зважаючи на те, що він не звертався за захистом свого порушеного права, але питання встановлення порядку користування квартирою на вимогу учасника (учасників) цієї власності стосується прав кожного із співвласників, тому потребує вирішення спільно для уникнення порушення чи обмеження прав кожного учасника щодо володіння та користування власністю.

Відповідно до п. 2 ч. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року (в редакції від 25.05.1998 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову за всіма вимогами та частковому задоволенню зустрічного позову, виділивши в користування ОСОБА_4 приміщення літ. 1-1 площею 10,8 кв.м., літ. 1-2 площею 7,7 кв.м., літ. 1-3 площею 5,9 кв.м., літ. 1-4 площею 8,5 кв.м., загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м., ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виділити в користування приміщення літ. 1-5 площею 25.3 кв.м., літ. 8 площею 10,1 кв.м., літ. 1-6 площею 11,7 кв.м., літ. 1-7 площею 6.9 кв.м., загальною площею 54 кв.м., житловою площею 25.3 кв.м.

Залишити тамбур літ. I площею 7 кв.м. в загальному користуванні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 355, 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 12,81,89, 130,141,223,263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення порядку користування житловим будинком та зобов'язанням привести в первісний стан приміщення житлового будинку відмовити за всіма вимогами.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Встановити наступний порядок користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1:

Виділити ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) в користування приміщення літ. 1-1 площею 10,8 кв.м., літ. 1-2 площею 7,7 кв.м., літ. 1-3 площею 5,9 кв.м., літ. 1-4 площею 8,5 кв.м., загальною площею 32,9 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_5 (АДРЕСА_4) приміщення літ. 1-5 площею 25.3 кв.м., літ. 8 площею 10,1 кв.м., літ. 1-6 площею 11,7 кв.м., літ. 1-7 площею 6.9 кв.м., загальною площею 54 кв.м., житловою площею 25.3 кв.м.

Залишити тамбур літ. I площею 7 кв.м. в загальному користуванні.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 18.10.2018 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.