Номер провадження: 22-ц/785/1861/18
Номер справи місцевого суду: 503/1160/17
Головуючий у першій інстанції Гура А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгулу цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Калараш А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодіс Груп» на ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 05 липня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодіс Груп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству,-

встановила:

Представник ТОВ «Кодіс Груп» звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству у розмірі 66 500 гривень (а. с. 2-3).

Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 05 липня 2017 року у задоволенні клопотання ТОВ «Кодіс Груп» про забезпечення позову відмовлено (а. с. 43-44).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання про забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а. с. 55-57).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ТОВ «Кодіс Груп» підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ТОВ «Кодіс Груп» ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості такої заяви.

Згідно з п. 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15 грудня 2017 року), способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, яку позивач оцінив у 66 500,00 гривень.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначене врахував, належним чином з'ясував правову сутність виниклих між сторонами правовідносин та межі забезпечення, прийняв до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Довід апеляційної скарги про те, що заборона відчуження 1/2 частини квартири, як єдиного майна, власником якого є відповідач, гарантує сплату ним грошових коштів, або їх відшкодування за рахунок майна, є неспроможним оскільки за правилами ч. 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції що діяла до 15 грудня 2017 року) види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що ТОВ «Кодіс Груп» просить стягнути з ОСОБА_2 суму заподіяної шкоди в розмірі 66 500,00 гривень, а ринкова вартість 1/2 частини аналогічної квартири складає 433 657,50 гривень.

Виходячи з викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що ціна позову є значно меншою ніж ціна майна на яке позивач просив накласти арешт, а тому накладення арешту є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, є обгрунтованим.

Інших доводів, які б спростували правильні висновки суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала Кодимського районного суду Одеської області від 05 липня 2017 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390ЦПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодіс Груп» - залишити без задоволення.

Ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 05 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 08.10.2018 року.

Головуючий суддя: С.О.Погорєлова

Судді: А.П. Заїкін

А.А.Калараш