Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5358/17 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/5358/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, приватне акціонерне товариство «Фаворит Компані», про відшкодування матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 19 лютого 2018 року суддею Зосименком О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 01 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод» (далі Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому, просило стягнути з ОСОБА_1 5969,87 грн на відшкодування завданих матеріальних збитків.

В обґрунтування своїх вимог зазначило, що 07.10.2016 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталася з вини ОСОБА_1, пошкоджено транспортний засіб (під керуванням водія - ОСОБА_3І.), який належить приватному акціонерному товариству «Фаворит Компані» (далі ТОВ «Фаворит Компані») та перебував у тимчасовому користуванні Товариства.

Зазначає, що ОСОБА_1 відмовляється сплатити 5169,87 грн вартості відновлювального ремонту та 800 грн за надані послуги з оцінки розміру завданої шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод» 5169,87 грн матеріальної шкоди та 800грн витрат на проведення експертизи. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову Товариства.

На її думку, суд при вирішенні спору не врахував відсутність у матеріалах справи судового рішення про встановлення її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали із зазначених у ній підстав.

Представник Товариства та ТОВ «Фаворит Компані» - ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнала. Зазначила, що справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно водія Товариства ОСОБА_3 закрита постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2016 за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення, яка залишено без змін судом апеляційної інстанції. У цих судових рішеннях встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на неї відповідальності по відшкодуванню шкоди.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07.10.2016 відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Тойота Яріс», р/н НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1 належить на праві власності ПАТ «Фаворит Компані» та на момент ДТП перебував у користуванні ТОВ «Галіївський маслозавод», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, договором №593 оренди транспортних засобів від 02.01.2014 та додатковими угодами до договору, актом передавання-приймання до даного договору (а.с.26-33 т.1).

Відповідно до звіту №42/01/17 про оцінку розміру збитків від 06.02.2017, здійсненого субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6Ю (сертифікат №452/16 від 24.06.2016), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Шкода Октавія», р/н НОМЕР_1, внаслідок ДТП становить 5169,87 грн (а.с. 59 т.1). Вартість витрат на проведення експертизи 800 грн (а.с.36 т.1).

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.11.2016 справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрита за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення. Вказане судове рішення постановою Апеляційного суду Житомирської області від 05.01.2017 залишено без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення (а.с. 12-16 т.1).

Судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не існує.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Тобто, у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції ОСОБА_7 Верховного Суду, висловленій 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована ТДВ СТ «Домінанта», що підтверджується відповідним полісом, ліміт відповідальності страховика у якому визначений 100 000 грн (а.с. 41 т. 2).

Таким чином, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності (розмір шкоди - 5169,87 грн, ліміт відповідальності 100000 грн), ТДВ СТ «Домінанта» не відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Тому таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про відмову у позові Товариства.

Наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 при вирішенні даної справи правового значення не має, оскільки позов предявлений до неналежного відповідача.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги сплачено 1200 грн судового збору, а сплату решти 1200 грн судового збору ухвалою апеляційного суду від 30.03.2018 відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, з Товариства підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 1200 грн судових витрат та в дохід держави 1200 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 лютого 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у позові.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Галіївський маслозавод» на користь ОСОБА_1 1200 грн судових витрат та в дохід держави 1200 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2018 року.