Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 672/928/16-ц

провадження № 61-18228св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року у складі судді Сакенова Ю. К. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Купельського А. В., Спірідонової Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі - ПрАТ «Київський страховий дім») про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-траспортною пригодою.

Позов мотивовано тим, що 29 березня 2016 року приблизно о 20 год 00 хв на автодорозі Т 23 -12 Ярмолинці - Гусятин на відстані + 28 км + 600 м водій автомобіля марки Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_2 допустив зіткнення із автомобілем марки Mersedes-Benz Sprinter 311CDi, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки Mersedes-Benz Sprinter 311CDi, державний номерний знак НОМЕР_1, від 12 травня 2016 року № 015/04/2016, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля становить 95 668,46 грн.

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 травня 2016 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

ОСОБА_1 01 квітня 2016 року подав повідомлення та заяву про виплату коштів до ПрАТ «Київський страховий дім», однак на час звернення до суду із позовом кошти не отримав.

Крім того, зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000,00 грн. Вказана моральна шкода полягає в моральних стражданнях та переживаннях. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував у стресовому стані, який змінився депресією. Погіршився стан його здоров'я. Душевний стан пригнічений, а також він, як власник автомобіля, в повній мірі позбавлений можливості реалізувати своє право користування автомобілем, що порушує його нормальний ритм життя.

ОСОБА_1 з урахуванням уточнень просив суд стягнути із ПрАТ «Київський страховий дім» на свою користь 50 000,00 грн майнової шкоди, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 4 168,49 грн, 3 % річних - 399,00 грн, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45 668,48 грн майнової шкоди.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 53 040,79 грн, що складається із страхового відшкодування у сумі 49 000,00 грн, пені - 3 650,14 грн, 3 % річних - 390,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46 668,48 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто ПрАТ «Київський страховий дім» 280,60 грн та з ОСОБА_2 270,60 грн судових витрат на користь ОСОБА_1

Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» 228,79 грн та з ОСОБА_2 217,10 грн судових витрат на користь держави.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав пошкоджень, сталася з вини ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Київський страховий дім». Однак страхова компанія у строки, передбачені пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон 1961-IV), страхове відшкодування не виплатила, а тому на користь позивача зі страхової компанії підлягає стягненню страхове відшкодування у межах страхового ліміту (за вирахуванням франшизи) - 49 000,00 грн, 3 650,14 грн - пеня та 390,65 грн - 3 % річних. Іншу частину матеріального відшкодування суд стягнув з ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року рішення Городоцького районного суду від 01 листопада 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд, виходив із того, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам, судом правильно встановлено характер спірних правовідносин, а також норму матеріального права яка їх регулює. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення районного суду.

У березні 2017 року ПрАТ «Київський страховий дім»» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року в частині стягнення зі страхової компанії на користь ОСОБА_1 53 040,79 грн, що складається із страхового відшкодування у сумі 49 000,00 грн, пені - 3 650,14 грн, 3 % річних - 390,65 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно визначились з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає до застосування. Зокрема, вказує про те, що на день звернення до суду з позовом, передбачений статтею 35 Закону 1961-IV, строк для прийняття рішення про виплату і здійснення виплати страхового відшкодування або прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування для страховика не наступив, а тому права позивача не були порушені. У суду не було підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ОСОБА_2, якого було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язань щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, про настання дорожньо-транспортної пригоди(підпункт 33.1.2 пункту 3.1 статті 33 Закону 1961-IV).

В частині стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_2 судові рішення не оскаржуються та в касаційному порядку не переглядаються (стаття 400 ЦПК України).

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 29 березня 2016 року приблизно о 20 год 00 хв на автодорозі Т 23 - 12 Ярмолинці-Гусятин на відстані + 28 км + 600 м водій автомобіля марки Audi 80, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_2 допустив зіткнення із автомобілем марки Mersedes-Benz Sprinter 311CDi під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Городоцького районного суду від 13 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУаП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

01 квітня 2016 року ОСОБА_1 письмово повідомив ПрАТ «Київський страховий дім» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася, та надав пошкоджений автомобіль для складання акту огляду та визначення розміру збитку. Також, позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування. При цьому, позивачем були надані усі необхідні документи, які вимагав страховик відповідно до статті 35 Закону України № 1961-ІV.

Проте, страхове відшкодування ОСОБА_1 ПрАТ «Київський страховий дім» не виплатило та не вчинено жодних дій, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 311CDi від 12 травня 2016 року № 015/04/2016, державний номерний знак НОМЕР_1 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, становить 95 668,46 грн. Огляд пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz Sprinter 311CDi, 2001 року випуску, був проведений експертом 26 квітня 2016 року в присутності представника власника ОСОБА_1, учасника ДТП ОСОБА_2 та представника ПрАТ «Київський страховий дім» Єзерського О. А.

При розрахунку суми страхового відшкодування суди виходили із того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» згідно з полісом № АІІ 1654775 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності за заподіяння матеріальної шкоди у розмірі 50 000,00 грн та франшизою - у розмірі 1 000,00 грн.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (стаття 8 Закону України «Про страхування»).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

За змістом статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Оскільки позивач звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування 01 квітня 2016 року, а відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, останній день виконання зобов'язання минув 01 липня 2016 року, а тому розрахунок обґрунтовано проведений судом з наступного дня за днем настання строку виконання зобов'язання.

Доводи касаційної скарги про те, що оскільки ПрАТ «Київський страховий дім» не приймало будь-яких рішень про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1, а тому, передбачений пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, строк не настав, необґрунтовані. Суди встановили, що ОСОБА_1 вчинив всі передбачені законом дії для отримання страхового відшкодування та надав всі необхідні документи на підтвердження страхового випадку, а тому бездіяльність ПрАТ «Київський страховий дім» не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування рішення апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило