Справа № 331/1461/17
Провадження №4-с/331/37/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Качан К.К.

представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Новікової І.О.

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою, яку обґрунтовує тим, що з 22 березня 2018 року на виконанні Олександрівського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя згідно рішення від 22.03.2016 року по справі 331/1461/17.

13.09.2018 року скаржником було отримано лист №20365/2 від Олександрівського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, в якому було вказано, що згідно висновку експерта з оцінки нерухомого майна ФОП ОСОБА_6 станом на 10.09.2018 року ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить без урахування ПДВ 261479,00грн.

Вважає, що зазначена оцінка майна є необ'єктивною, вартість майна є значно заниженою та не відповідає реальній його вартості, в результаті чого ОСОБА_3 вимушена звертатися до суду за захистом і просити визнати незаконними дії старшого державного виконавця Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 щодо прийняття результатів оцінки арештованого майна (квартири).

ОСОБА_3 зазначає, що у звязку з тим, що доступ експерта з оцінки до квартири щодо якої було надано звіт, нею, як власним цього майна не було забезпечено, тому вважає, що звіт про оцінку наданий експертом ФОП ОСОБА_6 з порушенням вимог стандарту оцінки майна.

Оскільки, оцінювач ФОП ОСОБА_6 не ознайомилась з об'єктом дослідження та не врахувала при оцінці його реальний стан, внаслідок чого оскаржуваний висновок містить недостовірну інформацію щодо вартості майна.

Скаржник зазначає, що заниження вартості квартири у проведеній оцінці також підтверджується звітом про оцінку майна від 21.09.2018 проведеної на її замовлення ФОП ОСОБА_7, яка має відповідний сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №832/16 від 25.10.2016 р. Відповідно до наданого звіту, квартира коштує 304483 грн. або 10115 грн. за 1 кв.м., тобто на 40000 дорожче.

На підставі викладеного вище, скаржник просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 щодо прийняття результатів оцінки арештованого майна (квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка знаходиться у власності ОСОБА_3, проведеної суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, що оформлені 10.09.2018 року на підставі постанови від 22.08.2018 року ВП № 56050675.

05 жовтня 2018 року державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, у судовому засіданні надала до суду відзив у якому просила відмовити у задоволенні скарги. Вважає, що скаржник надав скаргу на дії державного виконавця, про визнання недійсними та скасування звіту про оцінку майна, проте не зазначає в чому полягають порушення саме державного виконавця, а лише посилається на нібито порушення оцінювача під час проведення оцінки та складання звіту про вартість майна. Зазначає, що складання висновків про вартість майна є дією виключно оцінювача , а не дією державного виконавця , визначення вартості майна є наслідком дії по складанню звіту виключно оцінювача, а не державного виконавця. Зазначає, що Законом не передбачено обов'язку чи права державного виконавця не прийняти при певних обставинах звіт наданий оцінювачем, який залучений постановою державного виконавця у виконавчому провадженні. Натомість стаття 57 Закону прямо передбачає право виключно сторін - У разі не згоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Закон надає сторонам право оскарження виключно Результатів звіту, а не дій державного виконавця щодо прийняття звіту. Також зазначає, що звіт про оцінку цієї ж квартири у СОД ФОП ОСОБА_7 який було замовлено 20.09.2018 р., різниться з першим звітом, який також проведено тим самим оцінювачем ОСОБА_7, лише тому, що мета останнього звіту була саме визначити оціночну вартість для цілей оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу.

10 жовтня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що перелік причин, через які існують розбіжності між двома звітами держаним виконавцем- фактично визначає його неактуальність, оскільки різниця в даті, курсах валют та аналогах є чинником обєктивної оцінки вартості нерухомого майна.

Представник заявника у судовому засіданні наполягав на задоволенні скарги, посилаючись на доводи викладені у скарзі, та відповіді на відзив.

Державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладених у відзиві на скаргу, просила відмовити у задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що скаржником не було проведено рецензування звіту згідно ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», також заначив що різниться з першим звітом та другим звітом , які проведені одним і тим самим оцінювачем ОСОБА_7, лише тому, що мета останнього звіту була саме визначити оціночну вартість для цілей оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу, а також те, що змінився курс долара США. Вважає дії скаржника, лише способом затягування виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

На підставі вивчених матеріалів справи встановлено, щоЖовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист від 22.03.2016 року по справі 331/1461/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості в сумі 385782, 96 грн.

24.03.2018 року державним виконавцем Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56050675 за вищевказаним виконавчим документом (а.с. 53).

Постановою про арешт майна боржника від 24.03.2018, з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, в межах суми стягнення 385782, 96 грн. (а.с. 57).

Постановою про опис та арешт майна боржника від 24.04.2018, з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем проведено опис заставного майна, що належить ОСОБА_3, що находиться за адресою: АДРЕСА_3 в одноповерховому будинку №49, загальною площею 30,1 кв.м., житлова площа 20,4 кв.м. (а.с. 58).

Постановою державного виконавця від 22.08.2018 року ВП № 56050675 для участі у виконавчому провадженні призначено суб'єкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_6 для надання звіту про оцінку майна з питань визначення початкової вартості описаного майна без урахування ПДВ, яка буде визначена, як стартова ціна при реалізації на електронних торгах (при визначенні початкової вартості описаного майна врахувати строки описаного майна, які зазначені в Законі України «Про виконавче провадження»).

Суб'єктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_6, виконавець роботи оцінювач ОСОБА_7, проведено незалежну оцінку майна, належного боржнику ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 в одноповерховому будинку №49 , загальною площею 30,1 кв.м., в напівпідвальному поверсі житлового будинку (літ. А) барачного типу з деревяними перекриттями, забудова перша половина минулого століття. Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 27.08.2018 року без урахування ПДВ складає 261 479, 00 грн.

10.09.2018 року до Олександрівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшов вищезазначений звіт про оцінку майна.

10.09.2018 року начальником відділу ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 направлено повідомлення щодо результатів оцінки арештованого майна, яке отримано скаржником 13.09.2018 року (а.с. 9, 62 ).

Зі змісту скарги слідує, що ОСОБА_3 не згодна з вказаним висновком, вважає такий неправомірним.

Правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України регулюються Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Інструкцією з організації проведення примусового виконання рішення, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав".

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Механізм проведення рецензування передбачений Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.»

Відповідно до положень статті 1 вищевказаного Закону - положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Відповідно до положень ст.13 вказаного Закону - рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов'язковим.

Отже, з аналізу даної статті випливає, що законодавець встановлює два способи проведення процедури рецензування звіту:

- на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна,

- а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності та проведення рецензування звіту в обов'язковому порядку (якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування).

Особами, на вимогу яких може проводиться рецензування звіту по даній справі є стягувач ОСОБА_5, боржник ОСОБА_3, державний виконавець, який призначав оцінку майна та оцінювач.

Таким чином, скаржник ОСОБА_3 підпадає під категорію осіб, які можуть самостійно звернутися до суб'єкта оціночної діяльності із вимогою про проведення рецензування майна в позасудовому порядку.

Як вбачається із статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Суд звертає увагу, що в свою чергу, ОСОБА_3 звернулася до ФОП ОСОБА_7 для проведення ще однієї оцінки майна, метою якої було саме визначити оціночну вартість для цілей оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Доказів, які б свідчили, що скаржник ОСОБА_3 , звертався із запитом до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, щодо проведення саме рецензування, судом не здобуто.

Аналогічні вимоги до рецензування звіту про оцінку майна визначено в п.п. 62, 63 Постанови від 10 вересня 2003 р. N 1440 Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав". Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"( 2658-14 ) мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (далі - рецензенти).

Таким чином із аналізу зазначених вище норм випливає, що скаржник тільки у разі незгоди з оцінкою визначеною за результатами рецензування, має право оскаржити її в судовому порядку.

Суд звертає свою увагу, що держаний виконавець, у звязку із тим що було проведено дві оцінки одного і того самого майна, одним і тим самим оцінювачем, звернувся до СОД ФОП ОСОБА_6, за розясненням двох звітів оцінки майна.

Згідно листа відповіді СОД ФОП ОСОБА_6, заначила, що 20.09.2018 р. було замовлено оцінку цієї ж квартири у СОД ФОП ОСОБА_7 з проханням визначити оціночну вартість для цілей оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу. Пунктом 172.3 статті 172 Податкового кодексу України передбачено, що дохід від продажу об'єкта нерухомості визначається виходячи з ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об'єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону. Оцінка для цілей оподаткування визначається для нарахування і сплати обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, з метою обчислення доходу платника податку фізичної особи від продажу (обміну) та іншого доходу такого платника податку у вигляді отриманої ним грошової компенсації від відчуження нерухомого майна. Зі слів Замовника об'єкт планувався до продажу за ціною 11 000 доларів США, було проведено його передпродажну підготовку. З огляду на це технічний стан об'єкта оцінки було визначено як добрий, а фізичний знос прийнято на рівні 20%. В результаті станом на «20» вересня 2018 року визначена оціночна вартість для цілей оподаткування відповідно до вимог Податкового кодексу яка склала: 304 483,00 (Триста чотири тисячі чотириста вісімдесят три) гривень 00 копійок.

Звіт для цілей оподаткування складено у стислій формі, фотоматеріалів звіт про оцінку майна для цілей оподаткування не містить.

Боржник висуває претензію до «першого» оцінювача що він не мав доступу до огляду квартири, тому результат оцінки (261 479,00 грн.) не об'єктивний.

В якості підтвердження цієї тези, боржник надає результат оцінки «другого» оцінювача, з яким боржник згоден (304 483,00 грн).

Однак, слід відмітити, що обидві оцінки виконував один і той же оцінювач - ОСОБА_7 і різниця в отриманих результатах визначається різними цілями оцінки.

Зазначено, що при визначенні об'єктивності оцінки боржник виходить не з цілей встановити істину, а з власних меркантильних інтересів. Отже, ці претензії носять суб'єктивний характер і не можуть бути причиною визнанням незаконними дій старшого державного виконавця Відділу Новіковой І.О. щодо прийняття результатів оцінки арештованого майна (квартири).

Щодо розбіжності результатів в оцінках: перша оцінка виконана з метою визначення початкової вартості (виконавче впровадження), друга - з метою визначення оціночної вартості (для оподаткування). Різниця між оцінками становить 16%.

Основні причини розбіжності результатів: різна мета (ціль) оцінки, різні види вартості, що визначалися, різниця в даті оцінки, різні аналоги на дату оцінки, курсова різниця.

Крім того, початкова вартість в рамках виконавчого провадження визначена без врахування ПДВ.

Скаржник вказує на те, що висновок про вартість нерухомого майна не відповідає вимогам закону, є значно заниженим, субєктом оціночної діяльності не проводився особистий огляд обєкта оцінки майна, та вартість майна не може вважатись ринковою, спираючись на другий звіт про оцінку майна, який на думку суду , не спростовує попередній висновок (звіт), оскільки він проведений з іншою метою, а саме визначення оцінюючої вартості для оподаткування, тобто його твердження базуються тільки на припущеннях, оскільки рецензування першого звіту не проведено, та не має жодних конкретних даних, що у разі проведення такого самого звіту, з такою самою метою, ринкова ціна арештованого майна була б інша.

Разом з тим, ч. 6 ст. 81 ЦПК України регламентовано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3. ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доказів того, що діями державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 порушено права, законні інтереси скаржника, судом не здобуто, а тому в задоволенні поданої скарги слід відмовити в повному обсязі.

Виходячи із наведеного, керуючись ст.12,13,81,258-259,451 ЦПК України, ст. 57 Законом України «Про виконавче провадження», Постановою від 10 вересня 2003 р. N 1440 Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", ст.13 Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4, заінтересована особа ОСОБА_5, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 16 жовтня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

12.10.2018