Номер провадження: 22-ц/785/1799/18
Номер справи місцевого суду: 495/2234/16-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участі секретаря Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та представника Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, та за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Боярського О.О. 15 листопада 2016 року у м. Білгород-Дністровському Одеської області, -

встановила:

Представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 06 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 10 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобов'язань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 06 березня 2008 року було укладено договір поруки № 186071.

В забезпечення виконання зобов'язань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 06 березня 2008 року було укладено договір поруки № 185864.

В забезпечення виконання зобов'язань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 06 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є: квартира АДРЕСА_1

13 лютого 2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» згідно договору факторингу № 2 свої права вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором.

В порушення умов вказаного договору відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 434 084,45 гривень, а також судові витрати у розмірі 6 511,27 гривень (т.1, а. с. 2-3).

06 вересня 2016 року до суду надійшов позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ТОВ «Кей-Колект», АКІБ «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу № 2 від 13 лютого 2012 року недійсним, вказуючи при цьому, що вказаний договір факторингу було укладено з порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України, адже ТОВ «Кей-Колект» не є фінансовою установою, яка може надавати фінансові послуги у формі факторингу (т.1, а. с. 135-138).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 вересня 2016 року об'єднано в одне провадження справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» та справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 (т.1, а. с. 127-128).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» відмовлено. Позов ОСОБА_2, ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір факторингу № 2 від 13.02.2012 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» (т.1, а. с. 227-231).

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.1, а. с. 237-239).

В апеляційній скарзі представник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а. с. 29-35).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та представника Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект», та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що визнання спірного договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» недійсним, свідчить про безпідставність позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №113111 100 у розмірі 434 084,45 грн., у зв'язку із відсутністю у ТОВ «Кей-Колект» права на заявлення вимог кредитора, оскільки останній належним чином не підтвердив наявність в нього повного обсягу правомочностей (правочиноздатності) на укладення такого роду договорів, як Факторинг.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитор зобов'язався надати Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 10 000 доларів США з кінцевим терміном повернення заборгованості до 06 березня 2018 року на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

Кредитор свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, однак станом на 22 лютого 2016 року заборгованість відповідача перед АКІБ «УкрСиббанк», згідно кредитного договору № 0 від 06 березня 2008 року, складала 16 163, 55 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на дату розрахунку становило 434 084, 45 гривень.

06 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений Договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_4 (поручитель) зобов'язалась перед АКІБ «УкрСиббанк» (кредитором) відповідати за невиконання ОСОБА_2 (боржником) усіх його

зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 06 березня 2008 року (т.1, а.с. 13) .

06 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 (поручитель) зобов'язалась перед АКІБ «УкрСиббанк» (кредитором) відповідати за невиконання ОСОБА_2 (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 06 березня 2008 року (т.1, а.с. 14).

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту№0, 06 березня 2008 року було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 (іпотекодавець) передав у іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 11-12).

13 лютого 2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 2, свої права вимоги за зобов'язаннями Позичальника за кредитним договором №0.

Таким чином, АКІБ «УкрСиббанк» відступив належне йому право - право вимоги, яке ніяким чином не може порушувати законні права та інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Відступлення прав вимоги за відповідним договором не може вважатися як правочин у відношенні самого предмета застави - нерухомого майна. За договором іпотеки, власником майна його та користувачем залишається ОСОБА_2

Згідно п. 3 ст. 656 ЦПК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, суд може захистити лише порушене право позивача. Відсутність однієї з умов надання судового захисту суб'єктивного права виключає можливість задоволення вимог позивача. Обставину реального порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача, має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач.

З урахуванням викладеного можна зробити висновок, що позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не було надано належних та допустимих доказів, чим саме були порушені їхні законні права та інтереси при укладанні між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору Факторингу № 2 від 13 лютого 2012 року.

Що стосується правомірності укладання між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору Факторингу № 2 від 13 лютого 2012 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту Договору факторингу №2 від 13 лютого 2012 року вбачається, що відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «Кей-Колект» призводить лише до заміни сторони по кредитному договору (кредитора), та не змінює умови укладеного кредитного договору, зокрема, Договору про надання споживчого кредиту №0 від 06 березня 2008 року.

При цьому, безпосередньо умовами Кредитного договору передбачено можливість передачі прав Банку третім особам. Зокрема, п. 7.6. Договору про надання споживчого кредиту встановлює, що, уклавши цей договір, Позичальник надає Банку згоду передавати права і обов'язки Банку за Даним договором третій особі, без отримання на це додаткової згоди Позичальника (т. 1, а.с. 8 - зворот).

У відповідності до п. 7.13 кредитного договору (підписаного власноруч ОСОБА_2) сторони домовилися вважати, шо підписання цього договору Позичальником свідчить про те, що всі умови договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенні до нього (т.1, а.с. 9).

Таким чином, підписавши Кредитний договір на узгоджених з банком умовах і визначивши на власний розсуд свої права та обов'язки у кредитному зобов'язанні, позичальник ОСОБА_2 погодився з усіма його умовами без будь-яких застережень, у тому числі надав

АКІБ «УкрСиббанк» згоду передавати права і обов'язки Банку за Кредитним договором третій особі без отримання на це додаткової згоди позичальника.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли оди з усіх істотних умовдоговору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Що стосується посилання судом першої інстанції на факт відсутності у ТОВ «Кей-Колект» права на надання фінансових послуг, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 2 Закону України від 01 червня 2000 г. № 1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (який був чинним на дату укладення Договору факторингу № 2), діяльність з надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню у порядку, передбаченому законом, який регулює відносини у цій сфері. Цим законом є Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664.

Згідно положень ст. 34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено обов'язкове ліцензування наступних фінансових операцій:

- страхової діяльності;

- діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення;

- надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів;

- діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Визначення термінів прямого чи опосередкованного залучення фінансових активів наведено у Розпорядженні «Про затвердження Положення про встановлення обмежень на суміщення діяльності фінансових установ з надання певних видів фінансових послуг», затвердженого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 08 липня 2004 року N 1515.

На підставі вищенаведеного необхідно зробити висновок, що діяльність ТОВ «Кей-Колект» як фінансової установи, яка здійснює операції з факторінгу, не підлягає ліцензуванню, так як факторінг не входить до переліку ліцензованих видів діяльности, вказаних у в ст. 34 Закона «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою, яка відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №300 серія ФК, виданої Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 08 грудня 2011р., надає такий вид фінансової послуги факторинг, надання якого є його виключною діяльністю (т.1, а.с.118).

Відповідно до вимог частини 3 статті 1079 Цивільного кодексу України, фактором може бути банк або небанківська фінансова установа, яка отримала цей статус відповідно до законодавства.

Виходячи зі змісту ст. 1077 ЦК України, п.11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664 з наступними змінами та доповненнями, договір факторингу за своєю правовою природою є договором про надання фінансових послуг, згідно якого одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і

в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок якихборжник має право не виконувати вимогу.

Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Отже, за своєю правовою природою договір факторингу є договором між фактором і

клієнтом, який ніяким чином не впливає, не змінює і не припиняє прав та обов'язків боржника щодо повернення грошових коштів, а тому законом не передбачено запитування згоди боржника на укладення договору факторингу.

Таким чином, умови Договору факторингу, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», є такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства та не порушують права третіх осіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним.

Одночасно, апеляційний суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, з наступних підстав.

Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова анова (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого сонодавства.

Крім того, виходячи зі змісту ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чатсини позики, що лишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В процесі розгляду справи позивачами не надано належних доказів, які спростовують правильність розрахунків заборгованості за кредитним договором а тому, вивчивши матеріали справи та перевіривши надані стронами письмові докази, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги ТОВ «Кей-Колект» щодо стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 0 від 06 березня 2008 року станом на 22 лютого 2016 року в сумі 434 084, 45 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 208 359, 89 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 225 724, 56 гривень.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку із чим рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 листопада 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, , заборгованість за кредитним договором № 0 від 06 березня 2008 року станом на 22 лютого 2016 року в сумі 434 084,45 (чотириста тридцять чотири тисячі вісімдесят чотири гривні сорок п'ять копійок) гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом - 208 359,89 гривень, заборгованості за відсотками - 225 724,56 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, , судовий збір в рівних частках у розмірі 6 511, 27 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08 жовтня 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе