ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/527/18 Справа № 176/2771/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Павловська І.А. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи його тим, що 17 червня 2013 року між ним та ОСОБА_1 укладений договір позики, предметом якого стало передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 36.000 грн., про що відповідачем власноручно написана відповідна розписка. Строк повернення коштів встановлено до 01 серпня 2013 року. Однак, відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду.

З урахуванням уточнень просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 26.000 грн., інфляційні збитки у розмірі 23.296 грн., 26,2% річних у розмірі 20.454 грн. 66 коп. та витрати, пов'язанні з оплатою судового збору.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 17 червня 2013 року у загальному розмірі 69.750 грн.66 коп., що складається з неповернутої суми отриманої позики у розмірі 26.000 грн., 26,2% річних у розмірі 20.454 грн.66 коп. та інфляційних втрат у розмірі 23.296 грн., вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не звернув увагу на те, що між договором і розпискою мають місце розбіжності в сумі грошових коштів, яка була взята в борг; договір позики, укладений між позивачем та відповідачем не був покликаний на фактичне настання змін та обов'язків сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що 17 червня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 39.055 грн. (а.с.54-55).

Факт укладання договору позики підтверджується відповідною письмовою розпискою від 17 червня 2013 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи та яка складена власноручно відповідачем (а.с.56).

Відповідно до п.2 договору вказану суму ОСОБА_1 зобов'язується повернути до 01 серпня 2013 року.

Свої зобов'язання за договором позики ОСОБА_1 не виконала в повному обсязі та в обумовлений договором строк отримані кошти не повернула.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладений договір позики на вказаних у розписці умовах, наявність у позивача розписки свідчить про неповернення відповідачем боргу, тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності з вимогами статей 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, визначеному договором і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення договору позики) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Позивач на підтвердження своїх вимог надав до суду оригінал розписки, з якої вбачається, що ОСОБА_1 взяла у борг 39.055 грн. та зобов'язалася їх повернути.

Статтею 58 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 59 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи,обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що між договором та розпискою є певні невідповідності в сумі грошових коштів, що були взяті в борг, є безпідставними, оскільки згідно договору позики відповідач взяла у борг 36.000 грн. та 3.055 грн. за прострочку, усього 39.055 грн., зі змісту розписки вбачається, що відповідач бере в борг у позивача 36.000 грн. та 3.055 грн. є відсотками за прострочку, разом 39.055 грн. Таким чином, загальна сума взятих відповідачем грошових коштів за договором позики є тотожною сумі взятою згідно розписки.

Крім того, і договір позики і розписка складені відповідачем ОСОБА_1 власноручно, що не заперечувалось в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягали, оскільки позивач, зменшивши позовні вимоги до 26.000 грн., не надав будь-яких доказів, що відповідач брала у нього грошові кошти в іншому розмірі ніж 39.055 грн., не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зменшення позовних вимог є правом позивача згідно п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, а відповідачем не надано жодних доказів на повернення грошових коштів позивачу.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_3