УХВАЛА

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 497/502/17

провадження № 61-43153ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2, комунального підприємства «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про визнання права власності, визнання договору іпотеки недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 про визнання права власності, визнання договору іпотеки недійсним задоволено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації залишено без задоволення.

Визнано за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано запис у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним іпотечний договір від 20 серпня 2007 року, відповідно до якого власник будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 передав вказаний будинок в іпотеку КП &q?ре;Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі&q?ль;.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2, КП «Одеський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» про визнання права власності, визнання договору іпотеки недійсним відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Знято з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

18 серпня 2018 року (відповідно до результатів перевірки відстеження поштового відправлення на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта») до Верховного Суду ОСОБА_1 направлено касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення повністю і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В частині першій статті 390 ЦПК України вказано, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В цій же частині зазначено, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В постанові Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року, ухваленій у відкритому судовому засіданні, зазначено, що повний текст судового рішення складено 16 липня 2018 року.

Таким чином, строк на касаційне оскарження пропущений, оскільки останнім днем цього строку є 15 серпня 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі вказано, що копію оскаржуваного судового рішення отримано заявником поштою 25 липня 2018 року.

В частині третій зазначено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження особою, яка подає касаційну скаргу, не порушується.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

До касаційної скарги додано документ про сплату судового збору у розмірі 960 грн, однак, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, доданий до касаційної скарги документ не підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Предметом первісного позову ОСОБА_1 є майнова вимога про визнання права власності та немайнова вимога про визнання договору іпотеки недійсним. У свою чергу предметом зустрічного позову ОСОБА_2 є немайнова вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання первісної позовної заяви) за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В пункті 2 частини першої статті 80 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання первісної позовної заяви) у позовах про визнання права власності ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання первісної позовної заяви) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» зазначено, що з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн.

В частині третій статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання первісної позовної заяви) вказано? що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання первісного позову ОСОБА_1 в частині майнової вимоги становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 640 грн та не більше 8000 грн, в частині немайнової вимоги сума судового збору становить 640 грн.

Ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання зустрічного позову ОСОБА_2 становить 640 грн.

Законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У разі якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З урахуванням наведеного вище, слід надати документ, що підтверджує вартість майна, про визнання права власності на яке заявлено позов та оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності.

В касаційній скарзі заявником не зазначено ні реєстраційного номера облікової картки платника податків, ні номера і серії паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 05 липня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько