№2/756/520/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Лісовенка О.О.

представника відповідача (ОСОБА_1) ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третіх осіб залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» та Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 30.01.2015 в м. Києві по вул. Дніпроводській за участю автомобілів «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, та «Деу», д.н.з. НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивач отримав тілесні пошкодження середньої тяжкості, а його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.04.2015 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого до ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу. Відповідач свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди повністю визнав, витрати, пов'язані з лікуванням позивача у медичному закладі, добровільно відшкодував та обіцяв повністю відшкодувати матеріальні збитки, завдані транспортному засобу. З матеріалів кримінальної справи позивачу стало відомо, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» на підставі полісу укладеного з власником автомобіля ОСОБА_4 Позивач неодноразово звертався до страхової компанії з проханням відшкодувати завдані йому матеріальні збитки, однак позитивної відповіді не отримав. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні пошкодження, розмір завданого позивачу матеріального збитку складає 64744,31 грн. Крім того, позивач вказує, що йому було завдано моральну шкоду, що виразилася у певних душевних стражданнях, викликаних дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, а також тривалий термін проходження лікування та реабілітації після дорожньо-транспортної пригоди. Грошову компенсацію, завданої моральної шкоди, позивач визначив у сумі 20000,00 грн.

Посилаючись на наведене, просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 64744,30 грн., 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та 847,44 грн. судового збору.

У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Скайд», а тому відповідальність за відшкодування даної майнової шкоди лягає на третю особу.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа ПрАТ «СК «Україна» у судове засідання не з'явилися, явку своїх представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник МТСБУ Давиденко А.І. у вирішенні спору поклалася на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

30.01.2015 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі в м. Києві по вул. Дніпроводській зі сторони вул. Вишгородської, в напрямку м. Вишгород та наближаючись до перехрестя нерівнозначних доріг, проігнорував дорожній знак 2.1, 2.4 та табличку до дорожнього знаку 7.8 ПДР України, не надав дорогу транспортному засобу, що наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який на той час рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку зі сторони м. Вишгород в напрямку вул. Богатирської в м. Києві. ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.11 ПДР України.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.04.2015 відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили (а.с. 12).

Згідно з ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 30.01.2015 за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, та «Деу», д.н.з. НОМЕР_2, є водій ОСОБА_1

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Деу», який належить позивачу, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винний відповідач ОСОБА_1 Станом на час розгляду справи транспортний засіб не відновлений.

Згідно з звітом №11239 визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_2, від 12.03.2015, виконаного на замовлення позивача ТОВ «ЕАК «Довіра», відновлювати транспортний засіб «Деу» економічно недоцільно, оскільки вартість його відновлювального ремонту (94596,22 грн.) не менша ринкової вартості на момент пошкодження (64744,30 грн.).

Також 17.04.2018 на замовлення позивача ТОВ «ЕАК «Довіра» складено звіт №11239/2 про незалежну оцінку вартості майна, згідно з яким визначено ринкову вартість автомобіля НОМЕР_2, на момент після дорожньо-транспортної пригоди, яка складає 19464,52 грн.

Отже, розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, складає 45279,78 грн.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) передбачено, що у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов'язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

За приписами ст. 21 Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Отже, положеннями Закону, який регулює дані відносини, встановлено обов'язковість страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, за експлуатацію транспортного засобу без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності передбачається відповідальність (ст.126 КУпАП), а також умови чинності договору обов'язкового страхування.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, який керував автомобілем «Тойота», була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» на підставі полісу №АІ/4462255. Згідно з вказаним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіну майну, становить 50000,00 грн. Поліс на момент вчинення ДТП був чинний.

За приписами ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що цивільна відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», розмір завданих позивачу збитків (45279,78 грн.) не перевищує встановленого ліміту відповідальності (50000,00 грн.), то на думку суду питання стягнення цього страхового відшкодування повинно вирішуватися між позивачем та третіми особами, а тому у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Крім того, суд зазначає, що підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону передбачено, що у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом. Разом з тим суд враховує, що в разі стягнення шкоди з винної особи, тобто відповідача, у нього буде відсутня можливість стягнення цих коштів з ПрАТ «СК «Україна» або МТСБУ, оскільки це не передбачено Законом.

Також позивач просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., яка виразилась в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу, тривалим лікуванням.

Згідно зі ст. 23 ЦП України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_6, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. При цьому в даному випадку відсутні підстави для солідарної відповідальності відповідачів, оскільки відповідальність за завдання позивачу шкоди повинна нести особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у сумі 199,89 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4, відомості про ідентифікаційний номер відсутні), треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42, ), Моторне (транспортне) страхове бюро України (місцезнаходження: м. Київ, бул. Русанівський, буд. 8, ), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 199,89 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ю. Тітов