Справа № 466/8451/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

справа №466/8451/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги з безробіття,-

за участю представника позивача ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

06.11.2017 Львівський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить суд ухвалити рішення про стягнення ОСОБА_2 на користь позивача 14928,31 грн. допомоги з безробіття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи 17.10.2016р. та йому було надано статус безробітного 17.10.2016 відповідно до ст..43 ЗУ «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. За час перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_2 отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю. В подальшому позивачем було зясовано, що ОСОБА_2 під час перебування на обліку як безробітній у Львівському міському центрі зайнятості уклав договір цивільно-правового характеру від 06.06.2017 №377 з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені ОСОБА_4» про надання послуг та отримав дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітній з 06.06.2017.

В результаті неповідомлення відповідачем спеціалістів Львівського міського центру зайнятості про укладення договору цивільно-правового характеру від 06.06.2017 №377 з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені ОСОБА_4» про надання послуг відповідно безпідставно перебував на обліку як безробітний та незаконно отримував допомогу з безробіття з 06.06.2017 по 25.09.2017 в сумі 14928грн.31коп. В добровільному порядку відповідач не хоче повертати кошти, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою від 15.11.2011 відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 25.01.2018 провадження у справі зупинено на час перебування відповідача в АТО на території Донецької та Луганської областей.

Ухвалою від 19.09.2018 поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 02.01.2018 №2 /а.с.64/ позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові та просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05.12.2017 №584/2 /а.с.27/ у судове засідання призначене на 22.10.2018 не прибули, хоча належним чином повідомлялися про час та дату судового засідання, причини не прибуття суду не повідомили. У відзиві на позовну заяву поданому відповідачем заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві /а.с.31-32/ та доповненні до відзиву на позов /а.с.40/.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав та мотивів.

У судовому засіданні встановлено, що 17.10.2016 ОСОБА_2 звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи та йому було надано статус безробітного з 17.10.2016 відповідно до ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви, що підтверджується наданими позивачем доказами, а саме заявою ОСОБА_2 про надання статусу безробітного та заявою ОСОБА_2 про призначення виплати допомоги по безробіттю /а.с.4-6/.

За час перебування на обліку у центрі зайнятості ОСОБА_2 отримував матеріальне забезпечення допомогу по безробіттю, що стверджується розрахунком /а.с.3/ В подальшому позивачем було зясовано та підтверджено актом №17 від 10.10.2017 /а.с.7-8/ розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що ОСОБА_2 під час перебування на обліку як безробітній у Львівському міському центрі зайнятості уклав договір цивільно-правового характеру від 06.06.2017 №377 з ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені ОСОБА_4» про надання послуг та отримав дохід і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітній з 06.06.2017.

На підтвердження даної обставини позивачем надано копію Договору №377 з актором виконавцем від 06.06.2017 укладеного між ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені ОСОБА_4» та ОСОБА_2, а також акт здачі-приймання наданих послуг від 13.06.2017 /а.с.9-11/.

На підтвердження досудового врегулювання спору позивач надав суду доказ про те, що звертався до відповідача з повідомленням про відшкодування коштів в сумі 14928,31 грн. /а.с.12/.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 15 червня 2015 року № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Судом встановлено, що 06.06.2017 року між ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені ОСОБА_4» та ОСОБА_2І укладено Договір №377 з актором виконавцем від 06.06.2017. Даний факт визнається і відповідачем у поданому письмовому відзиві на позов.

Пунктами 6.1, 6.2 вказаного договору передбачено, що при умові належного надання Актором послуги за цим Договором, Кіностудія зобовязується виплатити Актору винагороду у розмірі 1243 грн. 00 коп. за одну знімальну зміну. Сплата вказаної в п.6.1 цього Договору винагороди, здійснюється після закінчення виконання підписаного ОСОБА_7 надання послуг.

Згідно п.3 акту здачі-приймання наданих послуг від 13.06.2017 Кіностудія сплачує актору за надані послуги винагороду у розмірі 4972 грн.00коп.

Факт отримання чи неотримання ОСОБА_2 коштів, в якості винагороди не змінює його обов'язку повідомити центр зайнятості про обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення.

Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення у сумі 14928,31 грн.

Відповідач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій, згідно посвідчення серії УБД №074667, а тому у відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі та керуючись ст. ст. 3,12,13,77,81, 141,259, 263, 264, 265,266, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги з безробіття задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського міського центру зайнятості 14928,31 (чотирнадцять тисяч девятсот двадцять вісім гривень 31 коп.) отриманої допомоги з безробіття.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Позивач: Львівський міський центр зайнятості (, місцезнаходження:79060, м.Львів, вул.Кн.Ольги,122).

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 кВ.Ц-Б.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складений 24.10.2018 року.

Суддя ОСОБА_8