Справа № 587/1507/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2018 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Черних О.М.
з участю секретаря судового засідання Скрипка Соіна О.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника служби у справах дітей Сумської РДА Хижняк Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), служба у справах дітей Сумської РДА (м. Суми, вул. Іллінська, 97) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась з позовом до ОСОБА_3 , з вимогою позбавити її батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 2002 року народження, та ОСОБА_6 , 2006 року народження та стягувати з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Свою позовну заяву мотивує тим, що відповідачка в лютому місці 2017 року покинула своїх дітей, не цікавиться ними, не бере участі в їх вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в їх житті. Вихованням дітей займається виключно вона, разом з їх батьком - ОСОБА_4 . Зазначила, що відповідачка, за весь цей час, будь якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти не сплачує, діти перебувають повністю на утриманні позивачки та їх батька. З метою захистити права та інтересів своїх неповнолітніх онуків вимушена звернутись до суду.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.
Представника третьої особи провідний спеціаліст служби Хижняк Ю.М. в судовому засіданні вважала за можливим задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідача, надала суду обґрунтований висновок.
Третя особа ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Відповідачка ОСОБА_3 , заперечувала проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав це є виключна міра, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, а тому просила суд відмовити в цій частині позову. При цьому вказала, що вона на даний час ніде не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, сплачувати аліменти на утримання дітей вона не може, а тому просила і в цій частині відмовити в задоволенні позову.
Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, відповідачку, свідка ОСОБА_7 , неповнолітнього ОСОБА_8 та малолітню ОСОБА_9 , думку яких з`ясували за участю практичного психолога ОСОБА_10 , перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та відповідачка у справі - ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-9).
Діти, на час подачі позову та розгляду справи в суді, проживають разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка займається їх вихованням і повністю забезпечує їх всім необхідним. Відповідачка, проживає окремо, у забезпеченні і вихованні дітей участі не приймає. Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджується наявними доказами у справі.
Зокрема, довідкою Степанівської загальноосвітньої школи І ІІІ ступенів, довідкою складеною депутатом селищної ради ОСОБА_11 , згідно яких діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживають з бабусею, яка, разом з батьком ОСОБА_4 створили належні умови для проживання та навчання дітей, вони знаходяться під їх постійним контролем та опікою, а мати ОСОБА_3 з лютого 2017 року не проживає в сім`ї, навчанням дітей не цікавиться, батьківські збори та свята не відвідує (а.с. 11, 12).
Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_4 . Зазначила, що відповідачка вдруге залишає дітей, один раз вона залишила дітей і пішла жити до іншого чоловіка, а через деякий час повернулась і її син все їй вибачив, заради родини і дітей, але вона знову, в лютому 2017 року покинула родину. З того часу, як вона покинула родину, ОСОБА_14 ніяким чином не допомагала своїм дітям і взагалі не цікавилась їх життям, а навпаки, створювала їм труднощі. Так, наприклад, ОСОБА_15 займається танцями і їх колектив виграв путівку до Болгарії, і було втрачено багато часу і коштів, щоб знайти маму ОСОБА_14 , щоб остання надала дозвіл для виїзду її до Болгарії. Крім того, вказала, що за весь час, що вона не проживає зі своїми дітьми відповідачка не цікавилась їхнім життям і будь якої допомоги на утримання дітей не надавала.
Крім того, враховуючи вік ОСОБА_16 та ОСОБА_15 та міжнародно-правові стандарти прав дитини, які закріплені в українському законодавстві в ст. 171 СК України та ст. 9 ЗУ «Про охорону дитинства» не врахування особистої думки дитини є грубим порушенням прав дитини та є неприпустимим в цивілізованій країні, адже всі судові рішення мають бути, насамперед, в інтересах дитини.
Вислухавши думку ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в судовому засіданні, які категорично наполягали на тому, щоб позбавити відповідачку батьківських прав, зазначивши, що вважають її вчинки зрадою їх родини, їх почуттів. Свої пояснення вони висловили в присутності психолога, який вказав, що вислови були щирими, говорили вони різними фразами, було помітно, що вони самі так вважають, а не повторюють заучені слова.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно висновку служби у справах дітей Сумської міської ради від 18 вересня 2018 року № 01-14/684, мати ОСОБА_3 покинула своїх дітей у лютому 2017 року та проживає зі своїм співмешканцем. З цього часу вона ухиляється від виконання своїх батьківських прав. За весь час відповідачка участі у вихованні та житті сина та доньки не приймала, не цікавилась їх станом здоров`я, не піклувалась про фізичний і духовний розвиток, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не проявляла ініціативи для зустрічей з дітьми, тому служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 64).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
У ст. 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання сина та доньки, не проявляє материнської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина та доньки.
Під час судового розгляду, справа неодноразово відкладалась, проте відповідачка будь яких висновків і вчинків для зміни ситуації не намагалась зробити і ніяким чином не виправила свого ставлення до дітей.
Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.
Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_16 та малолітньої доньки ОСОБА_15 .
Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп. на користь держави.
Керуючись, ст. ст. 10, 13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), служба у справах дітей Сумської РДА (м. Суми, вул. Іллінська, 97) про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи стягнення з 12червня 2018 року.
Аліменти стягувати на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 ).
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судові витрати в розмірі 1409 грн. 60 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних