Справа № 304/1232/18
Провадження № 2/304/418/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2018 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1232/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перечинська міська рада Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, в якому просять визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, знявши їх з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивують тим, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 травня та 30 липня 2018 року вони є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожен. У вказаному будинку, крім них, зареєстровані також ОСОБА_3 (сестра ОСОБА_1 та донька ОСОБА_2.) та ОСОБА_4 (колишня дружина ОСОБА_1.), які більше 10 років там не проживають. Оскільки реєстрація останніх створює їм суттєві перешкоди для здійснення та реалізації їх прав як власників - можливості отримання житлової субсидії, належного розпорядження власним будинком, тому просять позов задовольнити.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, однак подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання також не з'явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України.
У судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області як третьої особи не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, проти задоволення позову не заперечив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Правом власності, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Встановлено, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124607602 від 21 травня 2018 року та № 133282461 від 06 серпня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно належить по 1/2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 кожному (а. с. 15, 16).
Також встановлено, що у зазначеному будинку зареєстровані, однак більше року не проживають ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають АДРЕСА_2, актами про фактичне не проживання громадян від 14 червня 2017 року та 09 серпня 2018 року, а також довідкою Перечинської міської ради № 1894 від 09 серпня 2018 року (а. с. 7, 8, 9-12, 36-37). З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_1, а ОСОБА_4 - колишньою дружиною останнього.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 383 цього Кодексу власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Як вбачається з п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 є членами сім'ї позивачів, однак у житловому будинку АДРЕСА_1 не проживають більше року, при цьому їх реєстрація створює перешкоди позивачам як власникам вказаного будинку у здійсненні права користування та розпорядження таким, тому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим будинком є обґрунтованим.
Що стосується позову в частині зняття з реєстрації ОСОБА_3 ОСОБА_4 в будинку позивачів, то суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, як роз'яснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов в частині зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в будинку позивачів також підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому такий підлягає стягненню з кожного відповідача по 352,40 грн. (704,80 грн. : 2).
На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316 ч. 1, 317 ч. 1, 319 ч. 1, 321 ч. 1, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 258-259, 263 ч. 4, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знявши їх з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 з кожного по 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.