Справа № 265/6985/18
Провадження № 2/265/1658/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 вересня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

при секретарі Мамаєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить будинок 62 по вулиці Чкалова в місті Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої жданівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 24 березня 1987 року за реєстровим номером 24723. Крім неї у даному будинку зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не проживає в даному будинку з жовтня 2014 року, оскільки виїхав за межі міста Маріуполя до Російської Федерації. Отже, не проживаючи у належному їй будинку з жовтня 2014 року, відповідач ОСОБА_2 за комунальні послуги не сплачує, витрати по утриманню квартири не несе, крім того обмежує її у здійсненні права власності, а саме в праві користуватися певними соціальними благами, такими як пільги на субсидію. Таким чином, оскільки син не проживає за місцем реєстрації, отримати згоди останнього на зняття з реєстрації не представляється можливим, та він не користується житловим приміщенням без поважних причин з 2014 року, вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 62 по вулиці Чкалова в місті Маріуполі.

Просила суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 62 по вулиці Чкалова в місті Маріуполі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікування судовик викликів на офіційному е-сайті «Судова влада».

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, згідно з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позивачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 належить будинок 62 по вулиці Чкалова в місті Маріуполі на підставі договору купівлі-продажу від 13 березня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої жданівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 24 березня 1987 року за реєстровим номером 24723ю

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Як вбачається з довідки, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб від 23 липня 2018 року, за адресою: місто Маріуполь вулиця Чкалова будинок 62 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту від 24 липня 2018 року, складеного головою КСН «Первомайський» ОСОБА_5 за підписами сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає у ньому з жовтня 2014 року у звязку з виїздом за межі України.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 62 по вулиці Чкалова в місті Маріуполі, а відповідач ОСОБА_2., будучи зареєстрованим у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому понад рік, суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним будинком.

На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України , ст.ст. 12, 13, 81, 206, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку № 62 по вулиці Чкалова в місті Маріуполі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення суду складено 26 вересня 2018 року.

Суддя Гноєвой С.С.