КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/16061/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1925/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, уточнивши який зазначила, що із 04 серпня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач з початку 2017 року не приймає участі у вихованні дитини, приховує свій дійсний заробіток, в односторонньому порядку ним визначено аліменти у розмірі 1500,00 грн., які він сплачує. Зазначену суму позивачка вважала недостатньою для належного утримання доньки, оскільки протягом 2016-2017 років позивачкою витрачено 92 460,00 грн., з яких: 32850,00 грн. на харчування, 2400,00 грн. на лікування та оздоровлення дитини, 2700,00 грн. на школу, 2400,00 грн. на проїзд громадським транспортом, 4000,00 грн. на відпочинок в літньому таборі, 6000,00 грн. на святкування дня народження, 17460,00 грн. на розвиток дитини (заняття з англійської мови, математики, танці), 24650,00 грн. на одяг та взуття.

Посилаючись на те, що розмір середньомісячних витрат на дитину складає 7705,00 грн., позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3852,50 грн. щомісяця, з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, з урахуванням сплачених відповідачем щомісячно коштів у розмірі 1500,00 грн., позивачка просила стягнути на свою користь з відповідача аліменти з моменту розірвання шлюбу до подання даної позовної заяви (один рік) у розмірі 28230,00 грн. (а.с.1-3, 103-104)

Представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила частково задовольнити заявлені вимоги та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову з 28 листопада 2017 року до досягнення повноліття дитини, тобто до 23 листопада 2025 року, в іншій частині позовних вимог відмовити, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В обґрунтування доводів представник відповідача зазначила, що відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату, проте сплата аліментів у розмірі 3852,50 грн. є для нього непосильною, оскільки його щомісячний дохід в середньому складає близько 2500,00 грн. і він постійно допомагає та піклується за своєю матір'ю та вітчимом, які є пенсіонерами за віком, інвалідами 2 групи. Вказувала також, що відповідач щомісячно надає позивачці кошти на утримання дитини, приймає участь у вихованні дочки.(а.с.29-35)

ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому заперечувала проти доводів представника відповідача та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначила, що відповідно до наданих відповідачем документів, його батьки віднесені до пільгової категорії населення та отримують підвищену пенсію. Вважала, що доводи відповідача про його щомісячний дохід близько 2500,00 грн. викликають сумніви, оскільки відповідач тричі перетинав кордон України в напрямку Єгипту та Туреччини (курортні зони). (а.с.109-111)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500,00 грн. з усіх видів його заробітку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2723,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.127-130)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасуватирішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3 852.50 грн. щомісячно починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття та 28 230 грн. несплачені аліменти за період з моменту розлучення до моменту подачі позовної заяви. На обґрунтування скарги зазначила, що зазначені у позовній заяві витрати на утримання дитини є загальноприйнятними та такими що відповідають сучасній економічній ситуації, яка склалася в суспільстві. Вказувала, що відповідач сам надав до суду докази у вигляді копії платіжних документів, що сплачував кошти не в тих обсягах, які були необхідні для повноцінного розвитку дитини, а з 08 січня 2018 року зменшив розмір сплачуваних коштів до 930,00 грн./місяць, тому позивач і просила суд у стягненні коштів з відповідача за минулий період у сумі 28 230,00 грн. Із посиланням на те, що відповідач має змогу утримувати двох непрацездатних батьків, а також тричі перетинав кордон України в напрямку Єгипту та Туреччини (курортні зони), позивачка вважала, що відповідач має додатковий неофіційний дохід, який значно перевищує той, на який він посилається. (а.с.135-139)

ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року без змін. (а.с.153-158)

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка і відповідач із 04 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року. (а.с.6)

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7)

За довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» вих. № 02/08-00-1212 від 13 березня 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає і зареєстрована за однією адресою із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.4)

Позивачка просила визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3852,50 грн. щомісяця, з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. (а.с.1-3, 103-104)

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що працює вТОВ «Фінансова компанія «Альфа-Інвест Груп» на посаді диспетчера, його щомісячний дохід в середньому складає близько 2500,00 грн. і він постійно допомагає та піклується за своєю матір'ю та вітчимом, які є пенсіонерами за віком, інвалідами 2 групи.

Колегія суддів відхилила посилання відповідача на утримання матері і вітчима, оскільки до суду не надано доказів, що єдиним джерелом доходів останніх є допомога відповідача, не встановлено таких і судом.

Проте, за довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Альфа-Інвест Груп» від 16 травня 2018 року №261 ОСОБА_2 за період з 01 травня 2017 року по 30 квітня 2018 року отримав дохід в розмірі 39627,70 грн., з яких до виплати - 31 745,61 грн. (а.с.41, 114)

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_2 з 2 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримав доходи у вигляді заробітної плати у розмірі 38470,73 грн. (а.с.114)

Інших доказів наявності у відповідача більшого доходу, рухомого або нерухомого майна, або витрат на його утримання до суду не надано і судом таких не встановлено.

Посилання апелянта на спосіб та рівень життя відповідача, перетин ним державного кордону України, а також на дані з його особистої Інтернет сторінки Facebook не можуть бути доказами наявності у відповідача додаткового доходу.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.ст. 182, 184 СК України, роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи щомісячний розмір стягуваних аліментів, районний суд врахував положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» за якою у 2018 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, та визначив щомісячний розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 - в розмірі, який майже дорівнює розміру прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. При цьому, колегія суддів враховує обов'язок обох батьків щодо утримання дитини.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про встановлення стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Визначаючи необхідний розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 3852,50 грн. позивачка посилалася на те, що протягом 2016-2017 років нею витрачено 92 460,00 грн. на утримання дитини, з яких: 32850,00 грн. на харчування, 2400,00 грн. на лікування та оздоровлення дитини, 2700,00 грн. на школу, 2400,00 грн. на проїзд громадським транспортом, 4000,00 грн. на відпочинок в літньому таборі, 6000,00 грн. на святкування дня народження, 17460,00 грн. на розвиток дитини (заняття з англійської мови, математики, танці), 24650,00 грн. на одяг та взуття. (а.с.1-3, 103-104)

Доказів понесених витрат на утримання дитини у вищевказаному розмірі матеріали справи не містять.

У позовній заяві ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини з підстав передбачених ст. 185 СК України, а тому, зважаючи на положення ч. 6 ст. 367 ЦПК України, суду апеляційної інстанції не вправі приймати і розглядати зазначені доводи апеляційної скарги.

За правилами ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

У позовній заяві ОСОБА_1 не заперечувала сплату відповідачем коштів в якості аліментів щомісячно з початку 2017 року.

Доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати матеріали справи не містять і не встановлено таких судом, тому колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення аліментів за минулий час.

Таким чином, визначивши покладення обов'язку на відповідача щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн., який фактично дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції, яким враховано матеріальне становище відповідача, доведений в суді об'єктивними доказами рівень його доходів, статків і витрат, так і те, що основний тягар витрат на утримання дитини несе позивачка, а тому визначення такого розміру аліментів не призведе до дисбалансу обов'язків батьків та їх витрат на дитину.

При цьому, позивачка не позбавлена можливості заявляти про проведення перевірки майнового стану відповідача.

У випадку зміни майнового стану відповідача у бік покращення та надання об'єктивних доказів, які свідчать про це або збільшення розміру витрат відповідача, наявність у останнього рухомого (нерухомого) майна, позивачка не позбавлена права заявляти про збільшення розміру щомісячно сплачуваних аліментів на утримання дитини.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

З огляду на положення пункту 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах за виключенням обставин, які передбачені цією статтею.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 30 жовтня 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова