Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2018 Справа №607/6816/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, укладеним між ними 01 лютого 2018 року, згідно якого відповідач позичив у нього 10 000,00 грн., які зобовязувався повернути в строк до 03 березня 2018 року, про що надав письмову розписку та підписав Договір №1/2 про надання безпроцентної позики від 01.02.2018 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути позичені кошти, однак, ОСОБА_2 взятого на себе зобовязання не виконав.

Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 10 000,00 грн., 5 000,00 грн. штрафних санкцій за неповернення вчасно позики, відповідно до п.6.2 договору №1/2 про надання безпроцентної позики від 01.02.2018 року, 704 грн. 80 коп. судового збору, 20 грн. банківської комісії, 300 грн. витрат виконавчого провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2018 року у даній справі проведене підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив:

Як вбачається із письмової розписки, оглянутої у судовому засіданні, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн.. та зобовязується повернути їх через тридцять календарних днів, тобто до 03 березня 2018 року. Зазначені обставини передбачені укладеним між ними договором №1/2 про надання безпроцентної позики від 01.02.2018 р.

Також, п.6.2 Договором №1/2 про надання безпроцентної позики від 01.02.2018 р. передбачено, що при порушенні строку повернення позики передбаченого п.4.2 даного договору, Позичальник повинен сплатити Позикодавцю штраф в розмірі 50% від розміру позики.

Проте, пункт 4.2 у зазначеному договорі відсутній і сторонами не передбачений.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У судовому засіданні, із наявних при матеріалах справи, письмових доказів встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач не виконав зобовязання за договором позики, оскільки не повернув отримані від нього кошти в сумі 10 000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача штрафу у розмірі 5000 грн. за несвоєчасне повернення позики, суд вважає безпідставним, оскільки пунктом 6.2 спірного договору передбачено, що при порушенні строку повернення позики передбаченого п.4.2 даного договору, позичальник повинен сплатити позикодавцю штраф в розмірі 50 відсотків від розміру позики. Проте, пункт 4.2 у даному правочині сторонами не передбачався.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу в розмірі 10 000, 00 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 704, 80 грн. судового збору та 10 грн. банківської комісії .

У стягненні з відповідача 300 грн. витрат виконавчого провадження відмовити, оскільки це не є витрати, повязані із розглядом справи або підготовки до її розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1051 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) суму неповернутого боргу за договором позики в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору, 10 (десять) грн. банківської комісії, сплачених позивачем при зверненні із позовом в суд.

В решті позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2018 року.

Реквізити сторін:

-ОСОБА_1 (проживає:46016, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2);

-ОСОБА_2 (проживає: 46012, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1).

Головуючий суддяОСОБА_3