КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/282/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: - Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року у складі судді Остапчук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» про стягнення заборгованості за трудовою угодою, інфляційних витрат та 3% річних,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно -вишукувальний інститут залізничного транспорту» про стягнення заборгованості за трудовою угодою.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05 травня 2016 року між нею та ПАТ «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» укладено трудову угоду №65, відповідно до якої вона зобов'язувалася за відповідну винагороду виконати індивідуально визначену роботу: проектні роботи по об'єкту «Виготовлення проектно-кошторисної документації для реконструкції непарної колії по ст.Бердичів, перегону Бердичів - Михайленки (26 ПК 1-34 ПКЗ); заміну стрілочних переводів новими по ст.Бердичів №4,8,10,18 РФ «Південно - Західної залізниці» ПАТ «Українська залізниця» з дотриманням строку виконання в період від 05 травня 2016 року до 31 серпня 2016 року, за виконання якої відповідач зобов'язувався сплатити позивачці 9 355 грн. після підписання акту прийому-передачі.

Враховуючи те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, позивачка звернулася до суду з цим позовом і просила стягнути на її користь 9 355 грн. обумовленої суми винагороди за виконану роботу, 364 грн. - 3% річних, 1822 грн. 35 коп. - інфляційних втрат, а всього - 11 541 грн. 35 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектного-вишукувальний інститут залізничного транспорту» на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 9 355 грн., інфляційні витрати в розмірі 1822 грн. 35 коп., 3% річних в розмірі 364 грн., а всього -11 541 грн. 35 коп.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектного-вишукувальний інститут залізничного транспорту» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн.

У апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не провів з позивачкою розрахунку та не виплатив обумовлену суму у розмірі 9 355 грн.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Встановлено, що 05 травня 2016 року між сторонами укладено трудову угоду № 65, відповідно до якої позивач зобов'язується за відповідну винагороду виконати індивідуально визначену роботу: проектні роботи по об'єкту «Виготовлення проектно - кошторисної документації для реконструкції непарної колії по ст.Бердичів, перегону Бердичів - Михайленки (26 ПК 1-34 ПК3); заміну стрілочних переводів новими по ст.Бердичів №4,8,10,18 РФ «Південно-Західної залізниці» ПАТ «Українська залізниця» з дотриманням строку виконання в період від 05 травня 2016 року до 31 серпня 2016 року, за виконання якої відповідач зобов'язувався сплатити позивачці 9 355 грн. після підписання акту прийому-передачі.

Відповідно до п.1.1. вказаної Угоди її метою є отримання Замовником від Виконавця певного результату виконаної роботи.

За п.1.3. Угоди Виконавець здійснює роботи/надає послуги на свій власний ризик у відповідності з об'ємами, які вказані у кошторисі Угоди, а також самостійно організовує умови виконання роботи.

Згідно з п.2.1. Угоди Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання за відповідну винагороду виконати індивідуально визначену роботу: проектні роботи по об'єкту «Виготовлення проектно - кошторисної документації для реконструкції непарної колії ст. Бердичів, перегону Бердичів - - Михайленки (26 ПК1 - 34 ПК3); заміну стрілочних переводів новими по ст.Бердичів №4,8,10,18, Південно - Західної залізниці».

За п.2.2. Угоди об'єми і розрахунок вартості робіт/послуг для Виконавця визначений у зведеному кошторисі виконання робіт надання послуг і вказується в додатку до цієї Угоди, що є невід'ємною частиною Угоди.

Відповідно до п. 4.1. за результатами виконаної роботи/наданих послуг та після підписання Акту прийому - передачі Замовник виплачує Виконавцю винагороду у розмірі Ціна робіт, що здаються по акту, і сума складає 9355грн., шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця. Виконавець отримує винагороду після відповідного утримання податків із загальної суми винагороди (податку на доходи фізичних осіб та воєнного збору).

Пунктом 4.2. Угоди передбачено, що обов'язковою умовою отримання Виконавцем винагороди є підписання Сторонами акту прийому передачі виконаних робіт/наданих послуг. Термін оплати виконаної роботи/наданих послуг протягом 15 календарних днів після підписання Акту прийому передачі виконаних робіт/наданих послуг.

Згідно п.5.9. Замовник зобов'язується надати винагороду Виконавцю за результатами роботи/наданих послуг та після підписання Акту прийому - передачі виконаних робіт в межах строку, передбаченого пунктом 4.2. Угоди.

Актом прийому-передачі виконаних робіт/наданих послуг від 30 червня 2016 р. підтверджується виконання позивачем своїх зобов'язань за договором та їх прийняття відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач, всупереч вимогам ст.625 ЦК України, прострочив виконання грошового зобов'язання, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 364 грн. - 3% річних, та 1822 грн. 35 коп. інфляційних втрат, розрахованих позивачем у позовній заяві, за період від 15 липня 2016 року (після 15 днів з дати підписання акту прийому-передачі) до 31 жовтня 2017 року.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: