Справа №442/5040/18
Провадження №2/442/1799/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом Самбірсько-Дрогобицької Єпархії Української Греко-Католицької Церкви до Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Ірини Мирославівни, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Дрогобицької районної ради Львівської області, та з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівської обласної державної адміністрації про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,

з участю представника позивача - Шабана В.Г.

приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу - Білоган І.М.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №02-31/291, видану 05.07.2018 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Іриною Мирославівною та зобов'язати відповідача повторно розглянути документи та вчинити нотаріальну дію щодо посвідчені Договорів про пожертву об'єктів нерухомого майна згідно додатку до Рішення №149 від 16 березня 2017 року Дрогобицької районної ради «Про укладення з Самбірсько-Дрогобицькою Єпархією УГКЦ договору пожертви об'єктів нерухомого майна на території Добрівлянської сільської ради, що перебувають у спільній власності територіальних громад Дрогобицького району».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.03.2017 сесією Дрогобицької районної ради Львівської області прийнято рішення №149 «Про укладення з Самбірсько-Дрогобицькою Єпархією УГКЦ договору пожертви об'єктів нерухомого майна на території Добрівлянської сільської ради, що перебувають у спільній власності територіальних громад Дрогобицького району». Згідно п.1 цього рішення вирішено укласти договір пожертви 18 об'єктів нерухомого майна на території Добрівлянської сільської ради, що перебувають у спільній власності територіальних громад Дрогобицького району для здійснення релігійної, благодійної, паломницької та соціальної діяльності, для реабілітації узалежнених, допомоги бездомним та підтримки неповносправних згідно додатку. Звернувшись до відповідача із заявою про вчинення нотаріального правочину, а саме: посвідчення Договору пожертви нерухомого майна шляхом його укладення та підписання повноважними представниками позивача та третьої особи, отримав відмову. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/291 відмову мотивовано тим, що чинним законодавством не передбачено повноважень районної ради щодо передачі в пожертву об'єктів нерухомого майна. Вважає таку відмову неправомірною, оскільки Дрогобицька районна рада, як орган місцевого самоврядування, від імені та в інтересах територіальних громад, правомочно може розпоряджатись майном комунальної власності, в тому числі вирішувати питання про його відчуження.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечила, покликаючись на його безпідставність, просить в задоволенні такого відмовити.

Представник Дрогобицької районної ради Львівської області подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник Львівської обласної державної адміністрації подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовної заяви.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань:

На підставі рішення Дрогобицької районної ради Львівської області від 16.03.2017 №149 «Про укладення з Самбірсько-Дрогобицькою Єпархією УГКЦ договору пожертви об'єктів нерухомого майна на території Добрівлянської сільської ради, що перебувають у спільній власності територіальних громад Дрогобицького району» вирішено укласти з Самбірсько-Дрогобицькою Єпархією УГКЦ договір пожертви 18 об'єктів нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю 1, площею 91,6 кв.м.; нежитлову будівлю 2А, площею 853,1 кв.м., нежитлову будівлю 3 площею 166,7 кв.м., нежитлову будівлю 5, площею 196,3 кв.м., нежитлову будівлю 7, площею 317,8 кв.м., нежитлову будівлю 12, площею 197,5 кв.м., нежитлову будівлю 14, площею 159,3 кв.м., нежитлову будівлю, 20, площею 175,3 кв.м., нежитлову будівлю 2, площею 188 кв.м., нежитлову будівлю 4, площею 289,4 кв.м., нежитлову будівлю, 9, площею 761,6 кв.м., нежитлову будівлю 28, площею 78,6 кв.м., нежитлову будівлю 8, площею 881,2 кв.м., нежитлову будівлю 1А, площею 183,1 кв.м., нежитлову будівлю 1В, площею 708,8 кв.м., нежитлову будівлю 1Б, площею 938,5 кв.м., нежитлову будівлю 23 площею 656,1 кв.м., нежитлову будівлю 24 площею 656,1 кв.м., які є складовими частинами об'єкту нерухомого майна -Комплекс (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 12), який розташований за адресою: с.Добрівляни вул.Шевченка 151, Дрогобицького району Львівської області, що перебувають в спільній власності територіальних громад Дрогобицького району, для здійснення релігійної, благодійної, паломницької та соціальної діяльності, для реабілітації узалежнених, допомоги бездомним та підтримки неповносправних.

Звернувшись до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган І.М. із заявою про посвідчення вищевказаного договору пожертви, Самбірсько-Дрогобицька Єпархія Української Греко-Католицької Церкви отрималавідмову.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2018 №02-31/291, відмову в посвідченні такого договору пожертви обґрунтовано тим, що серед повноважень, якими наділена законодавцем районна рада, немає повноваження на передачу в пожертву об'єктів нерухомого майна.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У відповідності до ст.10 вищевказаного Закону обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

У частині 4-8 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентовано, що районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Самбірсько-Дрогобицька Єпархія Української Греко-Католицької Церкви в особі Єпископа Самбірсько-Дрогобицького Ярослава Приріза звернулася з листом до Голови Дрогобицької районної ради від 24.10.2016 №16/785ДВ, в якому обґрунтував економічну доцільність, порядок та умови відчуження спірного об'єкту, на підтвердження долучено програму «Соціальне містечко Блаженного Омеляна Ковча».

Цивільним кодексом України закріплено правове регулювання договору пожертви.

У відповідності до ст.729 ЦК України пожертвою є договір дарування нерухомих та рухомих речей, зокрема, грошей та цінних паперів, особам, встановленим частиною першою статті 720 цього Кодексу, для досягнення ними певної, наперед обумовленої мети.

Частиною 1 ст.720 ЦК України також встановлено, що сторонами у договорі дарування, а отже і у договорі пожертви, можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава України, Автономна Республіка Крим, територіальна громада.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як вбачається з п. 9 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій не є вичерпним.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

В постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» зазначено, що за наявності умов, передбачених ст.49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обовязок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №02-31/291, видану 05.07.2018 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Іриною Мирославівною.

Зобов'язати приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Білоган Ірину Мирославівну повторно розглянути документи та вчинити нотаріальну дію щодо посвідчені Договорів про пожертву об'єктів нерухомого майна згідно додатку до Рішення №149 від 16 березня 2017 року Дрогобицької районної ради «Про укладення з Самбірсько-Дрогобицькою Єпархією УГКЦ договору пожертви об'єктів нерухомого майна на території Добрівлянської сільської ради, що перебувають у спільній власності територіальних громад Дрогобицького району».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25.10.2018.

Суддя Павлів З.С.