н.п.2/599/696/2018
Справа № 599/1462/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р.

Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого суду судді Іваницького О.Р.

при секретарі Сеньківській З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом Залозецької селищної ради Зборівського району до ОСОБА_1 про скасування рішень сесії селищної ради,-

ВСТАНОВИВ:

Залозецька селищна рада звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що рішеннями сесії селищної ради №383 від 03.12.2009 року «Про дозвіл вибору місця розташування земельної ділянки на умовах оренди під будівництво музею-кав'ярні по вул.Шевченка №45 в смт.Залізці Зборівського району» та №14 від 16.02.2010 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва музею кав'ярні по вул..Шевченка №45 в смт.Залізці Зборівського району» ОСОБА_1 виділено земельну орієнтовною площею 0,0216 га.

Рішенням сесії селищної ради від 30 травня 2016 року №115 вирішено звернутися до суду про скасування даних рішень.

Позивач позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 вважає позовні вимоги безпідставними та пояснив, що ним з метою приватизації земельної ділянки виготовлено проект землеустрою, що потягнуло значні фінансові витрати. і позбавлення їх права власності на землю є неправомірним. Також вимоги селищної ради є безпідставними з огляду на те, що дана земельна ділянка належить на праві постійного користування ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100», про що свідчить Державний акт на землю.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок встановлено ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Як встановлено судом, рішеннями сесією Залозецької селищної ради №383 від 03.12.2009 року «Про дозвіл вибору місця розташування земельної ділянки на умовах оренди під будівництво музею-кав'ярні по вул.Шевченка №45 в смт.Залізці Зборівського району» та №14 від 16.02.2010 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва музею кав'ярні по вул..Шевченка №45 в смт.Залізці Зборівського району» ОСОБА_1 виділено земельну орієнтовною площею 0,0216 га. Відповідач виготовив проект землеустрою, тобто фактично реалізувавши своє право на приватизацію земельної ділянки.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позивачем не наведено достатньо доказів, що позбавивши відповідача власності буде дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Позовні вимоги також не підлягають огляду на ті обставини, що земельна ділянка, яка відведена в оренду для будівництва музею кав'ярні розташована по вул.Шевченка №45 в смт.Залізці. Одночасно, як видно з поданих відповідачем документів, а саме нотаріально завіреної заяви директора ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100», по даному адресу розташована земельна ділянка, яка належить на праві постійного користування ТзОВ. В свою чергу селищною радою будь-яких доказів, що спірна земельна ділянка належить їй не надано.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 116, 118 ЗК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Залозецької селищної ради Зборівського району про скасування рішень сесії селищної ради №383 від 03.12.2009 року «Про дозвіл вибору місця розташування земельної ділянки на умовах оренди під будівництво музею-кав'ярні по вул.Шевченка №45 в смт.Залізці Зборівського району» та №14 від 16.02.2010 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва музею кав'ярні по вул..Шевченка №45 в смт.Залізці Зборівського району» ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом 30 днів.

Суддя підпис Копія вірно

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_2