АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22ц/796/915/18 Головуючий у 1 інстанції - Астахова О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

cуддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня народження дітей та до досягнення ними повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною 3-річного віку.

Послалась на те, що з липня 2012 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2, який є батьком двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначала, що відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей та не приймає участі у їх вихованні, з огляду на що позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 липня 2017 року(дати звернення до суду з позовом) та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 18 липня 2017 року та до досягнення найменшою дитиною трирічного віку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на доводи позовної заяви, просить зазначене рішення суду змінити в частині стягнення аліментів на утримання дітей, визначивши спосіб їх стягнення у твердій грошовій сумі замість частки доходу відповідача. При цьому, позивач посилається на положення ст. 191 СК України, згідно якої право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, з ким проживає дитина. Крім того, скаржник просить змінити період нарахування та стягнення аліментів з відповідача, стягнувши аліменти за попередній період, посилаючись на те, що з дати народження дітей позивач намагалася отримати аліменти, однак відповідач ухилявся від їх сплати.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу у межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання матері до досягнення дітьми трьох років не оскаржується, колегія суддів вважає за можливе переглянути в апеляційному порядку рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року лише в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а також в частині визначення періоду стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей та матері до досягнення дітьми трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають спільних малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження /а.с. 7-8/.

Діти перебувають на повному матеріальному утриманні та вихованні матері, що не заперечується сторонами.

Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Визнаючи обґрунтованими та задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд першої інстанції, при цьому, визначив спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача, що, на думку колегії суддів не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Так, згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи наявна заява позивача про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, визначивши стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Встановлюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи слідує, що відповідач офіційно не працевлаштований.

Разом з тим, ОСОБА_2 є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу, необхідного для утримання його малолітніх дітей.

Посилання відповідача на відсутність доходів не звільняє останнього від покладеного на нього законом обов'язку утримання дітей.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідач має інших дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, однак документів, які б свідчили, що відповідач несе будь-які витрати на їх утримання, матеріали справи не містять.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 років становить 1492 грн.

Таким чином, враховуючи викладене вище, а також те, що діти у зазначеному віці потребують значних витрат на утримання, зокрема, харчування, одяг, інші речі щоденного вжитку, колегія суддів, керуючись інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Визначаючи період, за який підлягають стягненню аліменти на утримання дітей та матері до досягнення дітьми трьох років, колегія суддів, погоджується з судом першої інстанції, який керувався, зокрема, ст. 191 СК України.

Згідно зазначеної норми права, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Крім того, за змістом ст. 79 СК України, аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що позивачем не надано суду жодних доказів того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Факт подання таких доказів до суду апеляційної інстанції не може бути прийнятий до уваги, оскільки згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи не слідує, що позивач була позбавлена можливості подати такі докази до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно від неї не залежали.

Крім того, слід зазначити, що факт попереднього звернення до суду із позовом про стягнення аліментів ще у 2016 році не може свідчити про ухилення відповідача від їх сплати, оскільки зазначена позовна заява залишена судом без розгляду у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належно повідомленого про розгляд справи позивача.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто аліменти саме з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 18 липня 2017 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання малолітніх дітей та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову. В решті рішення суду належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 18.07.2017 року та до досягнення дітьми повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2018 року.

Головуючий

Судді