Справа № 148/1717/17
Провадження №2/148/59/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 січня 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Галькевич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

В ході розгляду справи представником позивачів була подана заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачів - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме, на земельну ділянку розміром 1,9438 га, розташовану на території Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_3.

Позивачі після смерті батька, відповідно до ст. 1268 ч. 4 ЦК України, фактично спадщину прийняли, так як на день його смерті були неповнолітніми.

В серпні 2017 вони дізналися про те, що спадщину після смерті їх батька оформив його брат ОСОБА_3, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВСЕ №29690-7 від 15.10.2005.

На підставі отриманого відповідачем свідоцтва про право на спадщину йому 12.12.2005 Тульчинською райдержадміністрацією було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, і відповідно проведена державна реєстрація даної землі.

Оскільки права позивачів, як спадкоємців першої черги були порушені, тому вони змушені для захисту своїх прав звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_10 від 15.10.2005 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, судові витрати залишити за позивачами.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути у без його участі та участі позивачів, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, який являвся батьком позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 (а.с. 7), копіями свідоцтв про народження серія НОМЕР_6, серія НОМЕР_7 (а.с. 8, 9) та копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_8(а.с.10), згідно якого позивач ОСОБА_2 змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме, на земельну ділянку розміром 1,9438 га, розташовану на території Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_3, про що свідчить копія довідки, виданої виконкомом Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №68 (а.с. 59) та копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_9 (а.с.60).

З копії матеріалів спадкової справи №706/05 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (а.с.51-72) вбачається, що нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І. на підставі заяви відповідача - ОСОБА_3, який є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3, а саме, являється його братом, було відкрито спадкову справу та 15.10.2005 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 1,9438 га, розташовану на території Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_3, серії НОМЕР_10.

На підставі даного свідоцтва про право на спадщину за законом було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданий 12.12.2005 Тульчинською районною державною адміністрацією і зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів за № 07, про що свідчить копія даного державного акту (а.с.76).

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежені, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідно до ст. 1261 ч. 1 ЦК України позивачі є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого ОСОБА_3 і відповідно до вимог ст.1268 ч. 4 ЦК України, вони є такими, що прийняли спадщину, оскільки на момент її відкриття були неповнолітніми, а тому під час видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я відповідача були порушено їх права, як спадкоємців першої черги.

Згідно ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України№7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 4 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ч. 1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, відповідач не мав права на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, а відтак видане йому свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_10 від 15.10.2005 підлягає визнанню недійсним. А оскільки на підставі даного свідоцтва був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 на ім'я відповідача, тому і він підлягає визнанню недійсним.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію представника відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивачів в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, судом враховане наступне.

Оскільки представником позивача 14.12.2017 було уточнено позовні вимоги, а саме, додана ще одна вимога немайнового характеру, за яку останнім не була сплачена відповідна сума судового збору, тому суд вважає необхідним стягнути з позивачів в дохід держави недоплачену суму судового збору в розмірі 640,00 грн., а всі інші судові відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та заяви представника позивачів, залишити за позивачами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", ст. ст. 15, 1216, 1261, 1268 ч.4, 1301 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 206, ч.4, 263- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого 15.10.2005 державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Мовчан В.І. у спадковій справі №706/05, зареєстроване в реєстрі №2368, виданого на спадкове майно ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім'я ОСОБА_3, що складається з земельної ділянки розміром 1,9438 га, розташованої на території Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_3.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_4, виданий 12.12.2005 Тульчинською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_10 від 15.10.2005.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Інші судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: