Справа № 467/1170/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Явіци І.В.

за участю секретарів судового засідання Похитун М.В., Андросової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про тлумачення заповіту,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом про тлумачення заповіту, в обґрунтування якого посилалась на те, що 11 липня 2017 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, що розташована в межах ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області і належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну.

Згідно заповіту від 14 травня 2002 року, посвідченого сільським головою ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_4, мати на випадок своєї смерті зробила розпорядження відповідно до якого право на земельну частку (пай), площею 5,38 гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради і належить на підставі державного акту серії ІІІ-МК № 004073, виданого 13 травня 2002 року, вона заповідала їй.

Однак, приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки обєктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не вказана в заповіті земельна частка (пай).

Просить суд здійснити тлумачення заповіту, посвідченого сільським головою ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_4 від 14 травня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 33, наступного змісту: «Я, ОСОБА_3, що мешкаю в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, на випадок моєї смерті роблю таке заповітне розпорядження: земельну ділянку площею 5,38 гектарів, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради, що належить мені на підставі державного акту серії ІІІ-МК № 004073, виданого 13 травня 2002 року, я заповідаю своїй доньці ОСОБА_1».

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказу та зобовязано приватного нотаріуса Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області надати Арбузинському районному суду Миколаївської області оригінал спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 у строк до 04 грудня 2017 року. Завірена копія спадкової справи надійшла на адресу суду 15 листопада 2017 року та долучена до матеріалів справи в судовому засіданні.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник позивача надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області в судове засідання не зявився. Протягом розгляду справи подавав до суду заяви про розгляд вказаної справи без його участі, з яких слідує, що проти задоволення позовних вимог він не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Тож суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, достатності та взаємозвязку, в межах заявлених вимог, керуючись принципом верховенства права, встановивши фактичні обставини та визначивши відповідні їм правовідносини, прийшов до такого.

В судовому засіданні було встановлено, що 11 липня 2017 року померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Відповідно до копії заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 33, посвідченого головою ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_4 14 травня 2002 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що право на земельну частку (пай) площею 5,38 гектарів, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради і належить їй на підставі державного акта серії ІІІ-МК № 004073, виданого 13 травня 2002 року, вона заповіла своїй доньці ОСОБА_1. (а.с 7).

З матеріалів справи вбачається, що позивач є донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯС № 971383, копією паспорта позивача ОСОБА_1 (а.с. 5) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 264519, згідно якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 11).

З Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 004073, виданого 13 травня 2002 року, вбачається, що за життя ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 5,38 гектарів, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9).

З матеріалів спадкової справи слідує, що 21 серпня 2017 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 (а.с. 33), однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що на час відкриття спадщини нотаріусом виявлено, що спадкодавець ще за життя отримав у власність земельну ділянку та оформив державний акт на право приватної власності на землю замість сертифікату, і обєктом спадкування є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, а не вказана в заповіті земельна частка (пай), тобто заповіт було складено некоректно (лист приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 21 серпня 2017 року за № 484/02-14, а.с. 42).

Тож, судом встановлено, що мати позивача за життя набула права власності на земельну ділянку площею 5,38 гектарів, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та оформила його у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Статтями 1233-1236 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За змістом ст. 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Як встановив суд, спадщина відкрилась 11 липня 2017 року.

Статтею 213 ЦК України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що метою тлумачення правочину є зясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі.

Водночас, наведені правила тлумачення правочину суд застосовує при тлумаченні заповіту з урахуванням специфіки спадкових правовідносин. Тлумачення заповіту здійснюється після відкриття спадщини. Крім цього, суд здійснює тлумачення виходячи із одностороннього характеру заповіту, в якому дія лише однієї особи (заповідача) породжує права та обовязки для інших осіб. А тому, суд не бере до уваги зміст попередніх переговорів, звичаї ділового обороту, подальшу поведінку сторін, текст типового договору.

До того ж, встановлений ст. 213 ЦК України перелік обставин, які мають значення для тлумачення правочину, не є вичерпним.

Виходячи з аналізу положень норм ст.ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у звязку з чим необхідно уточнити його зміст.

Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також те, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обовязків на випадок своєї смерті (ст. 12 33 ЦК України).

Суд ураховує, що за змістом ст. 78 ЗК України (у редакції, чинній на час посвідчення заповіту) зміст права власності на землю складає право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

При цьому, згідно ч.1 ст. 126 ЗК України (у редакції, що діяла на час посвідчення заповіту) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

В той же час, згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а також, інші документи, що передбачені вказаною правовою нормою.

Між тим, як видно із заповіту, у ньому міститься посилання саме на те, що земельна ділянка належить заповідачу на підставі Державного акта серії ІІІ- МК № 004073, виданого 13 травня 2002 року, тобто на документ, який підтверджує право власності на земельну ділянку, а не на часку (пай).

За такого, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає судовому захисту у спосіб, що запропонований ним, а саме: шляхом задоволення позовних вимог про тлумачення заповіту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про тлумачення заповіту задовольнити.

Розтлумачити, що в заповіті, посвідченому 14 травня 2002 року сільським головою ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області ОСОБА_7, зареєстрованому в реєстрі за № 33, ОСОБА_3, що мешкала в с. Іванівка Арбузинського району Миколаївської області, на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження про те, що земельну ділянку площею 5,38 гектарів, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради і яка належить їй на підставі державного акта серії ІІІ-МК № 004073, виданого 13 травня 2002 року, вона заповіла своїй доньці ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 ( тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Явіца