Справа № 127/7826/18
Провадження № 2/127/1388/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що сторони в період з 18.03.1998року по 10.09.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилось двоє доньок ОСОБА_3, 14.01.200р.н. та ОСОБА_4, 13.11.2006р.н. ОСОБА_3 14.01.2018року досягла повноліття, однак продовжує навчання в Вінницькому торговельно економічному інституті Київського національного торговельно економічного університету на денній формі навчання за спеціальністю «Туризм». Відповідно до додатку 1.2 А до договору розмір плати за навчання складає 11 350грн. за один курс. Термін навчання 3 роки 10 місяців, тобто до 30.06.2021року включно. При цьому донька щоденно вимушена тратити кошти на проїзд, харчування та інші потреби, однак у звязку із навчанням не може працювати і забезпечувати себе матеріально та потребує допомоги батьків. Позивач наразі тимчасово не працює та має нерегулярний дохід, у звязку з чим не має можливості повністю забезпечувати свою доньку на період її навчання. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, 14.01.2000р.н. в розмірі 1 /4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання у ВТЕІ КНТЕУ, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

31.05.2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 14.09.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали за обставини викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність часткових правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.09.2008 року розірвано (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, 14.01.2000р.н. є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки про склад сімї від 28.03.2018 року ОСОБА_3 проживає разом із матірю ОСОБА_1 (а.с.7).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2017року змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.06.2011 року №2-422/2011. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в розмірі 1 /3 частки від всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно договору про навчання №1771Тд від 14.08.2017року ОСОБА_3 навчається в Вінницькому торговельно економічному інституті Київського національного торговельно економічного університету на денній формі навчання за спеціальністю «Туризм». Відповідно до додатку 1.2 А до договору розмір плати за навчання складає 11 350грн. за один курс. Термін навчання 3 роки 10 місяців, тобто до 30.06.2021року включно. Загальна вартість освітньої послуги 52 665грн. (а.с.8-9, 10).

Таким чином, судом встановлено, що повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання в Вінницькому торговельно економічному інституті Київського національного торговельно економічного університету та потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 ЗУ «про охоронну дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018, у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

У відповідності з ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На підставі ст. ст. 183-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, сімейного та матеріального стану сторін, їх доходів, як частина заробітку чи доходу відповідача по справі але розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини чим порушує вимогу ст. 198 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, а також те, що він сплачує аліменти на доньку ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини усіх заробітків щомісячно, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, до закінчення навчання в Вінницькому торговельно економічному інституті Київського національного торговельно економічного університету, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від його оплати.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 182, 199, 200 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 29.07.1975р.н. (м. Вінниця, вул. Литвиненко ВольгемутАДРЕСА_1, ІПН) аліменти на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, 14.01.2000року народження, в розмірі 1 /6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018року і до закінчення навчання в Вінницькому торговельно економічному інституті Київського національного торговельно економічного університету, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-х років.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.10.2018року.

ОСОБА_1, м. Вінниця, вул. Литвиненко ВольгемутАДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1.

ОСОБА_2, м. Вінниця, вул. Литвиненко ВольгемутАДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: