КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 760/7792/14-ц

провадження № 22-ц/824/77/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

помічник судді, який за дорученням головуючого здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградова А.І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідач - ОСОБА_1

треті особи - Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Толкачова Олега Ігоровича

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у складі судді Оксюти Т.Г.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В обґрунтування вимог зазначав, що 22 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ТАС-Інвестбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", було укладено кредитний договір №1037 - Ф від 22 листопада 2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в сумі 1 870 000,00 доларів США зі строком повернення до 21 листопада 2012 року включно.

26 травня 2008 року Додатковим договором № 2 до кредитного договору №1037-Ф від 22 листопада 2007 року були внесені зміни до п.1.2. кредитного договору, в результаті чого загальний ліміт заборгованості за кредитом становив 9 701 050 грн. 00 коп. та складався з двох частин: перша частина - ліміт заборгованості за кредитом: 9 624 037 грн. 50 коп. (основний кредитний ліміт); друга частина - кредит з лімітом заборгованості, який складає 77 012 грн. 50 коп. (додатковий кредитний ліміт).

Вказував на те, що ПАТ "Сведбанк" повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором №1037 - Ф від 22 листопада 2007 року, що підтверджується платіжними дорученнями, заявами на видачу готівки та меморіальними ордерами.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року станом на 22 грудня 2012 року відповідач за першою частиною кредиту на суму 9 620 212 грн. 18 коп. сплатив основну суму заборгованості у розмірі 70 750 грн. 52 коп., залишок заборгованості за кредитом становить 9 549 461 грн. 66 коп., за другою частиною кредиту зобов'язання не виконане, сума заборгованості становить 2 686 грн. 86 коп.

Зазначав, що п. 3.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

Пунктом 1.4. кредитного договору встановлена ставка за користування коштами кредиту на рівні 12 відсотків річних у доларах США та 14 відсотків річних у гривні. Протягом строку дії договору позичальник проценти не сплачував.

Станом на 26 грудня 2012 року розмір не сплачених процентів за першою частиною кредиту становив 6 804 741 грн. 36 коп., за другою частиною - 1 817 грн. 68 коп.

Відповідно до п.6.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту позичальник на вимогу банку сплачує банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню, яка сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день здійснення платежу, у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми своєчасно не повернутих коштів.

Пунктом 6.3. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати процентів за користування кредитом та комісій позичальник на вимогу банку сплачує банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми боргу.

На виконання вимог п.п. 6.2. - 6.3. ПАТ "Сведбанк" нарахував ОСОБА_1.: за першою частиною кредиту пеню в розмірі 233 678 грн. 74 коп. (96698 грн. 76 коп. за несвоєчасне повернення процентів та 136 979 грн. 98 коп. за несвоєчасну сплату основної суми кредиту); за другою частиною кредиту пеню в розмірі 64 грн. 33 коп. (25 грн. 79 коп. за несвоєчасне повернення процентів та 38 грн. 54 коп. за несвоєчасну сплату основної суми кредиту).

Таким чином, посилався на те, що загальна сума заборгованості відповідача перед ПАТ "Сведбанк" за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року становить - 16 592 450 грн. 63 коп.

Окрім цього, 07 березня 2008 року між відповідачем та ЗАТ "ТАС-Інвестбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", було укладено кредитний договір №1116 - Ф від 07 березня 2008 року на суму 106 425,00 доларів США.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору ПАТ "Сведбанк" надав ОСОБА_1. кредит у доларах США, на підставі якого позичальник зобов'язувався одержати кредитні кошти, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у графіку погашення кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання передбачені Договором.

Пунктом 1.3.2. кредитного договору №1116 - Ф від 07 березня 2008 року строк повернення кредиту встановлено з квітня 2008 року відповідно до графіку погашення з датою повного повернення 06 березня 2028 року.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту становить 12,00 відсотків річних.

За змістом п.3.2. кредитного договору нарахування процентів за користування коштами кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування траншем (траншами) кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році, тобто метод "факт/360".

Згідно п. 4.2. відповідач щомісячно сплачує проценти за користування кредитом.

ПАТ "Сведбанк" повністю виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором №1116 - Ф від 07 березня 2008 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 115_25 від 07 березня 2008 року.

Протягом строку дії договору позичальник сплатив 9 913,00 доларів США основної суми за кредитом та 15 934 доларів США за користування кредитними коштами.

Розмір заборгованості за кредитним договором №1116-Ф від 07 березня 2008 року станом на 27 грудня 2012 року становив: за кредитом - 96 512 доларів США, з яких простроченої заборгованості - 15 338 доларів США, за простроченими процентами - 40 181 доларів США, за простроченою комісією - 18 482 грн. 15 коп.

Відповідно до п.6.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту позичальник на вимогу банку сплачує банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню, яка сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день здійснення платежу, у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми своєчасно не повернутих коштів.

Згідно п.6.3. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати процентів за користування кредитом та комісій Позичальник на вимогу Банку сплачує Банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми боргу.

На виконання вимог п.п.6.2.-6.3. ПАТ "Сведбанк" нарахував ОСОБА_1. пеню в розмірі 3 426 доларів США 23 центи (що дорівнює 27 385 грн.89 коп.) за несвоєчасне повернення кредиту, 11 106 доларів США 18 центів (що дорівнює 88 771 грн.56 коп. ) за несвоєчасне повернення процентів та 6 959 грн. 18 коп. за несвоєчасну виплату комісії.

Таким чином, загальна сума простроченої заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором № 1116 - Ф від 07 березня 2008 року станом на 27 грудня 2012 року становить: заборгованість за кредитом - 15 338 дол. США; заборгованість за нарахованими, але не сплаченим процентами - 4 018 дол. США; заборгованість по комісії - 18 482 грн. 15 коп.; заборгованість по пені за прострочений кредит - 27 385 грн.89 коп.; заборгованість по пені за прострочені проценти - 88 771 грн. 56 коп. заборгованість по пені за прострочення сплати комісії - 6 959 грн. 18 коп.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, 21 липня 2017 року відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки уважає, що суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового.

Зазначає, що в матеріалах справи містяться виписки по рахункам за кредитними договорами № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року, які є первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Проте, на думку апелянта, судом першої інстанції не надано ніякої оцінки та не наведено мотивів відхилення доказів у вигляді вищевказаних виписок по рахункам.

Також указує на те, що висновок експерта щодо кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року, містить інформацію відносно питань, які не були поставлені судом.

27 листопада 2017 року та 28 листопада 2017 року на адресу Апеляційного суду міста Києва надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_2. на апеляційну скаргу, де зазначено, що апелянт не скористався своїм правом на подання клопотання про проведення додаткової повторної експертизи та ним не надавалися пояснення на спростування висновку судової експертизи або додаткових доказів чи уточнень позовних вимог з урахуванням експертного висновку. Окрім того, вказано, що жодні заяви на видачу кредитних коштів, видаткові касові ордери в матеріалах справи відсутні, а тому виписки не підтверджують факт видачі банком кредиту. А копії кредитних договорів, наданих позивачем, не є доказами факту отримання кредитних коштів.

Також звертав увагу на те, що в справі відсутні належні докази на підтвердження переходу прав кредитора до позивача.

28 листопада 2017 року представником третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано письмові пояснення на апеляційну скаргу, де зазначено про підтримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб доводів та вимог апеляційної скарги.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд міста Києва.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (пункт шостий статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів Апеляційного суду міста Києва переведено на посади суддів до Київського апеляційного суду.

Згідно повідомлення, опублікованого в газеті «Голос України», з 3 жовтня 2018 року свою процесуальну діяльність розпочав Київський апеляційний суд.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити, а рішення залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача є недоведеним, а на підтвердження цього факту стороною позивача доказів суду не надано.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2013 року було відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року позовну заяву ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано на розгляд Солом'янського районного суду м. Києва за підсудністю.

14 квітня 2014 року Солом'янським районним судом м. Києва відкрито провадження у даній справі.

16 червня 2014 року представником ПАТ "Омега Банк" подано клопотання про заміну позивача його правонаступником, аргументуючи тим, що рішення Річних Загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Публічного акціонерного товариства "Сведбанк".

18 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Омега Банк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі - продажу прав вимог №1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1358. Відповідно до умов договору Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" придбав права вимоги за кредитами Публічного акціонерного товариства "Омега Банк".

07 липня 2014 року суддею Солом'янського районного суду м. Києва винесено заочне рішення, відповідно до якого позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року у розмірі 16 592 450 грн. 63 коп. та заборгованість за кредитним договором №1116-Ф від 07 березня 2008 року у розмірі 55 519 доларів США, 123 116 грн. 63 коп. пені та 18 482 грн. 15 коп. заборгованості за комісіями. Вирішено питання судових витрат.

09 червня 2015 року від представника позивача Нілової Т.В. надійшла заява про перегляд заочного рішення від 07 липня 2014 року.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року заяву представника відповідача задоволено, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку в судовому засіданні.

В ході повторного розгляду справи судом було встановлено, що 22 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ТАС-Інвестбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", було укладено кредитний договір №1037 - Ф від 22 листопада 2007 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти у вигляді мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в сумі 1 870 000,00 доларів США зі строком повернення до 21 листопада 2012 року включно.

26 травня 2008 року Додатковим договором № 2 до кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року були внесені зміни до п.1.2. кредитного договору, в результаті чого загальний ліміт заборгованості за кредитом становив 9 701 050 грн. 00 коп. та складався з двох частин: перша частина - ліміт заборгованості за кредитом: 9 624 037 грн. 50 коп. (основний кредитний ліміт); друга частина - кредит з лімітом заборгованості, який складає 77 012 грн. 50 коп. (додатковий кредитний ліміт).

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року відповідач за першою частиною кредиту на суму 9 620 212 грн. 18 коп. сплатив основну суму заборгованості у розмірі 70 750 грн. 52 коп., залишок заборгованості за кредитом становить 9 549 461 грн. 66 коп., за другою частиною кредиту зобов'язання не виконане, сума заборгованості становить 2 686 грн. 86 коп.

Як передбачено п. 3.2 цього ж договору проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

Пунктом 1.4. кредитного договору встановлена ставка за користування коштами кредиту на рівні 12 відсотків річних у доларах США та 14 відсотків річних у гривні. Протягом строку дії договору позичальник проценти не сплачував.

Станом на 26 грудня 2012 року розмір не сплачених процентів за першою частиною кредиту становив 6 804 741 грн. 36 коп., за другою частиною - 1 817 грн. 68 коп.

Відповідно до п.6.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту Позичальник на вимогу Банку сплачує банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню, яка сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день здійснення платежу, у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України , що діє у період, за який сплачується пеня, та суми своєчасно не повернутих коштів.

Відповідно до п.6.3. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати процентів за користування кредитом та комісій Позичальник на вимогу Банку сплачує Банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми боргу.

На виконання вимог п.п. 6.2. - 6.3. ПАТ "Сведбанк" нарахував ОСОБА_1. за першою частиною кредиту пеню в розмірі 233 678 грн. 74 коп. (96698 грн. 76 коп. за несвоєчасне повернення процентів та 136 979 грн. 98 коп. за несвоєчасну сплату основної суми кредиту); за другою частиною кредиту - пеню в розмірі 64 грн. 33 коп. (25 грн. 79 коп. за несвоєчасне повернення процентів та 38 грн. 54 коп. за несвоєчасну сплату основної суми кредиту).

Таким чином, за розрахунком позивача загальна сума заборгованості позичальника перед ПАТ "Сведбанк" за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року становить - 16 592 450 грн. 63 коп.

07 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "ТАС-Інвестбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", було укладено кредитний договір №1116 - Ф від 07 березня 2008 року.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору ПАТ "Сведбанк" надав відповідачу кредит у доларах США, на підставі якого позичальник зобов'язувався одержати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у графіку погашення кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов'язання передбачені Договором.

Пунктом 1.3.2 кредитного договору №1116 - Ф від 07 березня 2008 року строк повернення кредиту встановлено з квітня 2008 року відповідно до графіку погашення з датою повного повернення 06 березня 2028 року

За п. 1.4. процентна ставка за користування коштами кредиту становить 12,00 відсотків річних. Відповідно до п.3.2. кредитного договору нарахування процентів за користування коштами кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування траншем (траншами) кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році, тобто метод "факт/360".

Згідно п. 4.2. ОСОБА_1 щомісячно повинен сплачувати проценти за користування кредитом.

Пунктами 7.4.1. - 7.4.4. кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку комісію за відкриття позичкового рахунку у розмірі 140 грн. 00 коп. в день підписання сторонами кревного договору, комісію за надання кредиту у розмірі 0,6% відсотків від розміру кредиту, що сплачується у гривнях без ПДВ за курсом Національного банку України на день надання кредиту, комісію за управління кредитом у розмірі 0,6% відсотків від фактичного залишку кредиту щорічно, що складається на кожний рік у дату та місяць підписання кредитного договору, та сплачується в гривні без ПДВ за курсом НБУ на день сплати та інші передбачені тарифами комісії.

Відповідно до п.2.3. кошти кредиту надаються у готівковій та (або) безготівковій формі, в тому числі (якщо це передбачено у письмовому зверненні Позичальника) шляхом: їх перерахування на користь кредиторів Позичальника (продавців, виконавців робіт тощо) відповідно до укладених з ними договорів (виставлених рахунків тощо), копії яких на вимогу Банку додаються до письмового звернення.

Згідно розрахунку протягом строку дії договору позичальник сплатив 9 913 доларів США основної суми за кредитом та 15 934 доларів США за користування кредитними коштами.

Розмір заборгованості за кредитним договором № 1116-Ф від 07 березня 2008 року станом на 27 грудня 2012 року становить: за кредитом - 96 512 доларів США, з яких простроченої заборгованості - 15 338 доларів США, за простроченими кредитами - 40 181 доларів США, за простроченою комісією - 18 482 грн. 15 коп.

Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків погашення кредиту позичальник на вимогу банку сплачує банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню, яка сплачується у гривнях за курсом Національного банку України на день здійснення платежу, у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України , що діє у період, за який сплачується пеня, та суми своєчасно не повернутих коштів.

Відповідно до п.6.3. кредитного договору передбачено, що у разі порушення строків сплати процентів за користування кредитом та комісій Позичальник на вимогу Банку сплачує Банку (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів (включаючи день сплати боргу) пеню у розмірі, що розраховується, виходячи із подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня, та суми боргу.

На виконання вимог п.п.6.2.- 6.3. ПАТ "Сведбанк" нарахував відповідачеві пеню в розмірі 3 426 доларів США 23 центи (що дорівнює 27 385 грн. 89 коп.) за несвоєчасне повернення кредиту, 11 106 доларів США 18 центів (що дорівнює 88 771 грн. 56 коп. ) за несвоєчасне повернення процентів та 6 959 грн. 18 коп. за несвоєчасну виплату комісії.

Таким чином, загальна сума простроченої заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором № 1116 - Ф від 07 березня 2008 року станом на 27 грудня 2012 року становить: заборгованість за кредитом - 15 338 доларів США; заборгованість за нарахованими, але не сплаченим процентами - 4 018 доларів США; заборгованість по комісії - 18 482 грн. 15 коп.; заборгованість по пені за прострочений кредит - 27 385 грн. 89 коп.; заборгованість по пені за прострочені проценти - 88 771 грн. 56 коп. заборгованість по пені за прострочення сплати комісії - 6 959 грн. 18 коп.

16 червня 2014 року представником ПАТ "Омега Банк" було подано клопотання про заміну позивача його правонаступником, аргументуючи тим, що рішення Річних Загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Публічного акціонерного товариства "Сведбанк".

18 червня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Омега Банк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі - продажу прав вимог №1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1358. Відповідно до умов договору Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" придбав права вимоги за кредитами Публічного акціонерного товариства "Омега Банк".

В ході судового розгляду представником ПАТ «Дельта Банк» було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначено, що у зв'язку з тим, що відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №1116-Ф від 07 березня 2008 року та №1037-Ф від 22 листопада 2007 року, сума заборгованості збільшилась та відповідачу донараховано проценти за користування кредитом та штрафні санкції.

Згідно розрахунку сторони позивача станом на 01 липня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором № 1116-Ф від 07 березня 2008 року становить 4 244 981,28 грн., а за кредитним договором № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року - 27 551 063,65 грн.

Представником відповідача, було подано клопотання про витребування доказів наявності підстав для стягнення суми заборгованості, в якому він зазначив, що позивач для обґрунтування своїх позовних вимог повинен наводити і доводити доказами повний комплекс фактів. Відсутність одного з них робить вимогу необґрунтованою.

Копії кредитних договорів, наданих представником позивача не є доказом отримання кредитних коштів і тому не можуть бути підставою для висновку про наявність боргу.

Посилався на п. 2.2. Кредитного договору, де зазначено, що кредит надається за письмовим зверненням позичальника (у одному екземплярі).

У п. 2.3 зазначено, що кошти кредиту надаються у готівковій та (або) безготівковій формі, в тому числі (якщо це передбачено у письмовому зверненні позичальника) шляхом: їх перерахування на користь кредиторів позичальника (продавців, виконавців робіт тощо), копії яких на вимогу банка надаються до письмового звернення.

Отже, оскільки кредитний договір №1037-Ф передбачав відкриття кредитної лінії, в межах строку дії якої відповідач мав право отримувати кредитні кошти в межах ліміту заборгованості ( без встановлення строків отримання календарними датами), сторони кредитного договору домовилися, що кожного разу позичальник для отримання кредиту (частини кредиту) звертається до банку у письмовій формі і зазначає суму кредиту, яку бажає отримати, та спосіб отримання коштів. Тобто передбачено, що кредитні кошти мали надаватися позивачем за ініціюванням відповідача, що міститься у підписаному ним зверненні.

Уважає, що кредитний договір не є документом, що підтверджує отримання відповідачем коштів, а є лише підставою для надання кредитних коштів.

На вищезазначені обставини представник відповідача посилався також у своїх поясненнях, наданих на апеляційну скаргу.

На вимогу місцевого суду представником ПАТ «Дельта Банк» було надано суду та долучено до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу прав вимоги №1 від 18 червня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк», копію додатку №1 до договору Перелік договорів та купівельна ціна за права вимоги, акт приймання - передачі прав вимоги №1 від 18 червня 2013 року, додаток до акту приймання передачі права вимоги (Договір купівлі - продажу прав вимоги №1 від 18.06.2013 року), договір застави цінних паперів № 1037-Ф/1017-Ф/821-Ф/ЗЦП-1 від 30 листопада 2007 року, додатковий договір №1 до договору застави цінних паперів №1037-Ф/ЗЦП-1 від 07 лютого 2008 року, іпотечний договір № 1116-Ф/ІП-1 від 07 березня 2008 року, статут ПАТ «Омега Банк».

Також, на вимогу суду уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» було надано виписки за кредитними рахунками ОСОБА_1, а саме, виписки по особовим рахункам № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, № НОМЕР_12, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15 за періоди з 01 січня 2000 року по 21 грудня 2015 року; з 23 жовтня 2009 року по 31 жовтня 2009 року; з 23 жовтня 2009 року по 23 жовтня 2009 року.

Відповідно до п.5 глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року №337, яка діяла до 15.07.2011 року, у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) працівник банку перевіряє: повноту заповнення реквізитів н6а документі, наявність підписів посадових осіб банку, яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред'явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - правильність оформлення довіреності на отримання готівки; наявність підпису отримувача.

У таких документах також має бути відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ (системи автоматизації банку).

Відповідно до положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 08.07.2003 року №559/7880 підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи (п. 4.2); залежно від типу операції та типу контрагентів первинні документи банку класифікують за такими ознаками: за змістом, касові, меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (п. 4.4).

У п.4.10 вищевказаного положення зазначено, що первинні документи мають містити такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми), дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операцій (короткий зміст операції та підстави для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Проте, на меморіальних ордерах, наданих позивачем, відсутні підписи та не зазначені дати, у реквізитах отримувача вказано поточний рахунок № НОМЕР_16, однак виписок з цього поточного рахунку на підтвердження проведення фінансової операції з перерахування коштів стороною позивача не надано, отже дані меморіальні ордери не оформлені відповідно до вимог законодавства.

Окрім того, до матеріалів справи не долучено жодного касового документа та не має жодного звернення чи заяви відповідача щодо видачі кредиту у гривнях відповідно до п.2.2 Кредитного договору.

З огляду на зазначене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що надані стороною позивача роздруківки меморіальних ордерів не містять обов'язкових реквізитів, не відповідають вимогам, що пред'являються до оформлення документів такого виду відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2003 року за № 559/7880і та не можуть розглядатися як документ, яким засвідчується будь-який факт та (або) проведення банком фінансової операції.

Також місцевим судом вірно зазначено, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором № 1037-Ф підготовлений та підписаний працівником первісного позивача і є носієм його особистої інтелектуальної роботи, а не документом на підтвердження факту отримання коштів ОСОБА_1 Виписок з поточного рахунку № НОМЕР_16 отримувача, зазначеного у меморіальних ордерах, як доказів отримання коштів відповідачем не надано ані в місцевому суді, а ні в апеляційному.

Аналогічного висновку дійшов суд першої інстанції і відносно доказів щодо підтвердження заборгованості за кредитним договором № 1116-Ф від 07 березня 2008 року, який передбачав право відповідача на отримання кредитних коштів за зверненням позичальника до банку у письмовій формі до банку із зазначенням способу отримання кредитних коштів, однак доказу у вигляді зазначеного письмового звернення відповідача до установи банку до позовної заяви не додавався та до матеріалів справи не приєднувався, тобто докази того, що позичальник звернувся до банку за кредитними коштами після підписання кредитного договору №1116-Ф відсутні, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, призначено судово-економічну експертизу відповідно до вимог статті 143 ЦПК України, проведення якої було доручено атестованим експертам КНДІСЕ.

На вирішення експертизи поставлено наступне питання: «Чи відповідає розрахунок заборгованості в сумі 27 551 063,65 грн. позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» умовам укладених договорів та бухгалтерських документів, які містяться в матеріалах цивільної справи?»

Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14 квітня 2017 року № 6233/16-45/7071/17-45, складеним судовим експертом Пирожніковою Т.Л., розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» є необґрунтованим та не відповідає умовам укладених договорів та бухгалтерських документів, які містяться в матеріалах цивільної справи по причині, викладеній у дослідницькій частині висновку, оскільки підтвердити надання ОСОБА_1. кредитних коштів на суму 106 425,00 доларів США за кредитним договором №1116-Ф від 07 березня 2008 року, не видається за можливе, а тому провести розрахунок відсотків за користування кредитними коштами також не видається можливим, так як документально не підтверджується виникнення та період існування фактичної заборгованості відповідача перед ПАТ «Сведбанк Інвест», а тому загальну суму заборгованості за розрахунком ПАТ «Дельта Банк» станом на 01 липня 2015 року по кредитному договору №1116-Ф від 07 березня 2008 року в розмірі 4 185 590,90 грн. підтвердити документально не видається за можливе. Також в дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що загальну суму заборгованості станом на 01 липня 2015 року згідно розрахунку ПАТ «Дельта Банк» по кредитному договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року в розмірі 26 951 165,48 грн. документально підтвердити не видається за можливе.

Не погоджуючись з таким висновком експерта при перегляді апеляційним судом даної справи стороною позивача заявлено клопотання про призначення повторної судово-економічної експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року клопотання представника ПАТ «Дельта Банк» - Толкачова О.І. задоволено та призначено повторну судово-економічну експертизу. На вирішення експертизи поставлені такі питання:

1. Чи відповідає розрахунок заборгованості аркуш справи 214, в сумі 27 551 063,65 гривень умовам Кредитного договору № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року, укладеного між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1, та розрахунковим документам, які містяться в матеріалах справи?

2. Чи відповідає розрахунок заборгованості в сумі 4 244 981,28 гривень умовам Кредитного договору № 1116-Ф від 07 березня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_1, та розрахунковим документам, які містяться в матеріалах справи?

18 липня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) про неможливість надання висновку, оскільки експерти дійшли висновку про те, що для вирішення поставлених питань обсяг наданих матеріалів є недостатнім, а клопотання експертів про надання додаткових матеріалів не задоволено.

Таким чином, ініційована представником ПАТ «Дельта Банк» судово-економічна експертиза не була проведена, оскільки стороною позивача надані виписки АТ «Дельта Банк» несистемного (небалансового) управлінського обліку операцій за кредитними договорами № 1037-Ф від 22 листопада 2007 року та № 1116-Ф від 07 березня 2008 року замість запитуваних виписок з балансових аналітичних рахунків обліку операцій за цими кредитними договорами, які не могли бути використані у експертному дослідженні, та ксерокопії невідомого походження на 24-х аркушах виписок аналітичних рахунків АТ «Сведбанк Інвест» та ПАТ «Омега Банк» за вищезазначеними кредитними договорами, якими не забезпечена повнота відображення операцій за даними договорами протягом періоду з 22 листопада 2007 року до 18 листопада 2013 року, в тому числі, через не відображення у ксерокопіях цих виписок вхідних та вихідних залишків за кожним операційним днем. А Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» листом від 06 червня 2018 року № 205 відмовлено в задоволенні клопотання експертів з посиланням на банківську таємницю.

Отже, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами та отримані в ході розгляду справи, колегія суддів уважає, що висновок експерта Пирожнікової Т.Л., хоча і містить відповіді на питання, які не були поставлені судом, та в цілому є обґрунтованим, містить докладний опис проведеного дослідження та чіткі висновки з приводу невідповідності розрахунків заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Дельта Банк» умовам як укладеного договору № 1037 -Ф від 22 листопада 2007 року, так і договору № 1116-Ф від 07 березня 2008 року, які є взаємопов'язані та є предметом розгляду даної справи, а тому, оцінивши висновок за правилами статті 212 ЦПК України, колегія уважає висновок експерта належним та допустимим доказом у справі, який заслуговує на увагу суду.

Згідно статей 57, 60, 61 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, колегія суддів уважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача є недоведеним, оскільки докази у вигляді письмових звернень відповідача до банку, які передбачені як обов'язкова умова кредитного договору і як підстава для надання кредиту, у справі відсутні, роздруківки заяв на видачу готівки та меморіальні договори не підписані та належним чином не оформлені, а підтверджень факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів стороною позивача суду не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового, а тому, дослідивши матеріали справи, надавши об'єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Толкачова Олега Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай