Справа № 736/856/17 Провадження № 22-ц/795/59/2018 Головуючий у I інстанції - Кутовий Ю. С. Доповідач - Скрипка А. А.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

при секретарі: Покладі Д.В.

за участю: представника ТОВ ''Авто Просто'' - Нагорного А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто'', товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Сервіс" про визнання правочину недійсним та застосування реституції,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: визнати недійсним з моменту укладення договір №720400 від 13.09.2016 року з додатком №1 та №2, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Просто''; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто'' на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 8 408 грн. 98 коп.; визнати недійсним з моменту укладення договір №720400 від 13.09.2016 року, укладений між ОСОБА_3 та товариством з обмеженою відповідальністю "АТ Сервіс"; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Сервіс" на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7 038 грн. Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що з метою придбання автомобіля марки ''ZAZ Forza'' вартістю 195 500 грн., 13.09.2016 року він уклав договір з ТОВ ''Авто Просто'', предметом якого є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається ''Авто Так'' та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів. ОСОБА_3 вказував, що на виконання умов вказаної угоди він сплатив 8 408 грн. 98 коп. ТОВ ''Авто Просто'' та 7 038 грн. ТОВ "АТ Сервіс". На думку позивача, при укладенні договору, ТОВ ''Авто Просто'' умисно ввело його в оману щодо умов отримання автомобіля і обставин, які мають істотне значення, а саме, щодо ціни на автомобіль, який позивач бажав придбати. Зокрема, відповідач у односторонньому порядку збільшував суму внесків, довівши ціну автомобіля до його реальної вартості на ринку, про що позивач не був повідомлений. За даних обставин позивач вважає, що в діях ТОВ ''Авто Просто'' наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману, оскільки виплати ним грошових коштів не створюють для відповідача відповідних обов'язків. Позивач вважає умови договору несправедливими по відношенню до нього, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, вони створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків не на користь позивача. Також ОСОБА_3 вказував, що за відсутності згоди одного з подружжя на укладання договору, оскаржуваний договір не відповідає вимогам статті 65 Сімейного кодексу України. За даних обставин, ОСОБА_3 вважає, що сплачені споживачем за таким договором кошти підлягають стягненню на його користь, відповідно до статті 216 Цивільного Кодексу України.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 13.10.2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ТОВ "Авто Просто'', ТОВ "АТ Сервіс" про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого ним позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його судом ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. ОСОБА_3 вказує, що предметом оскаржуваного договору є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається ''Авто Так'' та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів. ОСОБА_3 вважає, що договір було укладено під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, при цьому договір містить несправедливі умови у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів". ОСОБА_3 вказує, що всупереч принципу добросовісності, умови договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Доводи апеляційної скарги зазначають, що виходячи із положень статті 18 Закону України ''Про захист прав споживачів'', умови укладеного договору порушують принцип добросовісності; призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачу. Доводи апеляційної скарги стверджують, що умови договору є несправедливими, оскільки у договорі №720400 від 13.09.2016 року не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію, і таким чином, спірний договір не містить: строків та (або)термінів отримання учасником автомобіля; строку,після якого договір припиняє свою дію. Також у доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що умовами договору встановлено жорсткі обов'язки споживача, тоді як надання послуги обумовлено лише власним розсудом виконавця, оскільки він не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору. ОСОБА_3 вважає несправедливими умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачу або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачу права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, яка була погоджена на момент укладення договору. ОСОБА_3 вказує, що внаслідок зміни вартості автомобіля, зросли його витрати по виконанню даного договору, що не було предметом обговорення під час укладення спірного договору. На думку ОСОБА_3, відповідач, застосовуючи підміну понять: ''ціна автомобіля'' та ''поточна ціна автомобіля'', використовує нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману, тим самим порушуючи норми статті 19 Закону України ''Про захист прав споживачів''. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідачем здійснюється нечесна підприємницька практика, оскільки під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій, двозначній формі інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. ОСОБА_3 не погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що при укладенні договору сторони діяли вільно і на власний розсуд. Доводи апеляційної скарги також вказують, що на момент вчинення спірного договору відповідач ТОВ ''Авто Просто'' не роз'яснило позивачу, що товариство не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах, тобто, з порушенням ч.1 статті 15 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідач не у повному обсязі виклав інформацію стосовно надання ним послуг. ОСОБА_3 вказує, що його було введено в оману щодо поняття товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, внаслідок чого він уклав оспорюваний договір, помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення. З посиланням на вказані обставини, а також на ч.1 статті 203, ч.1 статті 215,ч.1 статті 216 ЦК України, ч.2 статті 65 Сімейного кодексу України, ОСОБА_3 зазначає про обґрунтованість вимог заявленого позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ "Авто Просто'' просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 13.10.2017 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_3, представник ТОВ ''АТ Сервіс'', належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.130,131,132,139,140,141,143,146, 148,149), не з'явились, при цьому надали суду заяви з проханнями проводити розгляд даної цивільної справи за їх відсутності. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ "Авто Просто'' просив залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 13.10.2017 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 375 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- залишенню без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 13.09.2016 року між ТОВ ''Авто Просто'' і ОСОБА_3 було укладено договір №720400 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі через систему придбання у групах Авто Так (а.с.19-24).

В цей же день, 13.09.2016 року, між ТОВ ''АТ Сервіс'' і ОСОБА_3 було укладено договір доручення №720400, предметом якого є зобов'язання ''АТ Сервіс'' сплатити ТОВ ''Авто Просто'' винагороду у розмірі 7 038 грн. за рахунок ОСОБА_3 після повідомлення про дату створення групи та включення до неї ОСОБА_3

29.09.2016 року ОСОБА_3 було включено до групи 1253 та надано порядковий номер у групі №69, як вбачається із письмових пояснень представника ТОВ ''АТ Сервіс'' (а.с.58-59).

На виконання умов договору №720400 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі через систему придбання у групах Авто Так, позивач сплатив ТОВ ''Авто Просто'' грошові кошти у розмірі 8 408 грн. 98 коп., ТОВ ''АТ Сервіс'' - грошові кошти у розмірі 7 038 грн. на підставі договору доручення (а.с.28,29).

Відповідно до ч.1 статті 215 ЦК України, яка регламентує недійсність правочину, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно положень, закріплених у ч.1; п.7 ч.3; ч.6 статті 19 Закону України''Про захист прав споживачів'', забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п.7 ч.3 статті 19 Закону України ''Про захист прав споживачів'', забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України ''Про захист прав споживачів'' закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому у вказаному Законі нормативне визначення поняття ''пірамідальної схеми'' не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до ''пірамідальної схеми''.

Виходячи із аналізу п.7 ч.3 статті 19 Закону України ''Про захист прав споживачів'', поняття ''пірамідальна схема'' у розумінні вказаної норми права має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації ''пірамідальної схеми'' необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вказаних ознак виключає можливість визнання схеми, як ''пірамідальної''. Зокрема, однією із ознак пірамідальної схеми є сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Разом з тим, предметом договору сторін спору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах ''Авто Так'', є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. При цьому, за умовами договору відсутні властиві пірамідальній схемі ознаки, зокрема, внесення плати за можливість одержання окремим учасником компенсації за рахунок залучення ним схеми інших споживачів.

Відповідно до ч.5 статті 1 Закону України ''Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг'', під поняттям ''фінансова послуга'' розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України ''Про внесення змін до деяких Законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг'' від 02.06.2011 року №3462-VI (введено в дію з 09.01.2012 року), внесено зміни до ч.1 статті 4 Закону України ''Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг'', і доповнено п.11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Таким чином, придбання товарів у групах, за умови отримання надавачем послуг відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог є легітимною підприємницькою діяльністю.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.47,48), 19.01.2012 року ТОВ ''Авто Просто'' було зареєстровано, як фінансову установу, якій було видано свідоцтво про її реєстрацію. В подальшому, ТОВ ''Авто Просто'' отримало ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (розпорядження №2239, 15.09.2015) , на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. За даних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що укладення 13.09.2016 року між ТОВ ''Авто Просто'' і ОСОБА_3 договору №720400, предметом якого є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, є легітимною підприємницькою діяльністю відповідача ТОВ ''Авто Просто'', яка не містить ознак пірамідальної схеми.

13.09.2016 року між ТОВ ''Авто Просто'' і позивачем було укладено договір з метою придбання автомобіля марки ''ZAZ Forza'', поточна ціна автомобіля у грн., дійсна на день укладення договору - 195 500 грн. (а.с. 19-24).

Предметом договору сторін спору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах ''Авто Просто'', є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (стаття 1, розділу 1 укладеного договору).

Стаття 2 розділу 1 укладеного договору визначає обов'язки фінансової установи.

Згідно додатку №1 до укладеного договору, марка та модель автомобіля - ''ZAZ Forza'', із поточною ціною на день укладення договору- 195 500 грн.(а.с.24,зворот).

Відповідно до статті 5 укладеного договору, він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором.

Згідно довідки про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами, ОСОБА_3 своїм підписом засвідчив та підтвердив, що ознайомлений із внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ ''Авто Просто'', а також те, що терміни, визначення, умови внутрішніх правил йому зрозумілі (а.с.19).

Як вбачається із заяви від 13.09.2016 року, підписаної позивачем про намір укласти договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі через систему Авто Так (а.с.49), ОСОБА_3 підтвердив факт надання йому інформації про суть фінансової послуги, що пропонується, із зазначенням вартості цієї послуги, про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 13.09.2016 року (а.с.26, зворот), позивачем при укладенні оспорюваного ним договору про адміністрування №720400 від 13.09.2016 року на придбання автомобіля, отримано один екземпляр договору про адміністрування №720400 на 10 сторінках та один екземпляр додатку №1 на 1 сторінці.

Згідно із п.12.1.5 статті 12 укладеного між сторонами спору договору, учаснику системи надається 14 календарних днів для того, щоб він міг ознайомитись із договором, та прийняти його умови або відмовитись від договору про адміністрування. Вказаним приписом укладеного договору передбачено повернення учаснику суми сплачених ним коштів за умови подання учасником відповідної заяви про односторонню відмову від договору. При цьому, у разі розірвання договору, протягом 30 календарних днів із дати отримання заяви учасника, ТОВ ''Авто Просто'' здійснює повернення сплачених коштів.

За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що доводи позивача про укладення ним договору внаслідок обману зі сторони фінансової установи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду даної справи.

Як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, виходячи із положень статті 18 Закону України ''Про захист прав споживача'', для визначення умов догоовру несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності; 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві.

В ході судового розгляду даної справи суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено жодної із вищезазначених ознак.

Стосовно доводів позивача про відсутність згоди його дружини на укладання оскаржуваного договору, суд першої інстанції зазначив, що вказані доводи позивача не можуть бути підставою для задоволення вимог заявленого позову, оскільки згідно ч.2 статті 65 Сімейного Кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя. Також, як зазначено у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, позивачем не представлено суду належних доказів щодо перебування його у шлюбі.

За даних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки вимоги заявленого позову не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.10.2017 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.47,48), 19.01.2012 року ТОВ ''Авто Просто'' було зареєстровано, як фінансову установу, якій було видано свідоцтво про її реєстрацію. В подальшому, ТОВ ''Авто Просто'' отримало ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (розпорядження №2239, 15.09.2015), на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. За даних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що укладення 13.09.2016 року між ТОВ ''Авто Просто'' і ОСОБА_3 договору №720400, предметом якого є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, є легітимною підприємницькою діяльністю відповідача ТОВ ''Авто Просто''.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що оспорюваний позивачем договір було укладено під впливом обману та із застосування нечесної підприємницької практики, оскільки позивач отримав нечітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 13.10.2017 року, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.19-27), що укладений між сторонами спору договір підписано сторонами, договір містить у собі опис послуг, що надаються відповідачем. Як вбачається із заяви позивача від 13.09.2016 року (а.с.26, зворот), ним при укладенні оспорюваного договору отримано один екземпляр договору про адміністрування №720400 на 10 сторінках та один екземпляр додатку №1 на 1 сторінці. Також в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що до підписання оспорюваного договору позивачем 13.09.2016 року було подано ТОВ "Авто Просто" заяву про намір укласти договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі через систему Авто Так (а.с.49), в якій позивач зазначає наступне: ''З внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) у групах ТОВ "Авто Просто" ознайомлений. Я заявляю, що ТОВ "Авто Просто'' надало мені інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується, із зазначенням вартості цієї послуги, про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів''. Також необхідно зазначити, що як вбачається із оспорюваного договору (а.с.19,зворот), у ньому за підписом позивача міститься наступна інформація: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, проінформований про всі можливі витрати у зв'язку з укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник підтверджує та засвідчує, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України ''Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг'', надана товариством. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав'язування з боку товариства". Крім того, згідно п.12.1.5 статті 12 укладеного між сторонами спору договору, якщо учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування. Протягом зазначених 14 (чотирнадцяти) днів учасник зобов'язаний письмово повідомити про односторонню відмову від договору шляхом подання заяви в центральний офіс Авто Просто.

Доводи апеляційної скарги вказують, що умови укладеного між сторонами спору договору є несправедливими, оскільки вони порушують принцип добросовісності, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, при цьому умови договору завдають шкоду споживачу. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 13.10.2017 року, з наступних підстав. Апеляційний суд з даного приводу вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що на підтвердження вказаних обставин позивачем не представлено належних та допустимих доказів. Виходячи із положень статей: 2, 3, 4 розділу І укладеного між сторонами спору договору, які відповідно, регламентують обов'язки фінансової установи, права учасника групи, обов'язки учасника групи, твердження позивача про наявність істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, а також про те, що умови договору завдають шкоду споживачу, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що позивачу не було надано відповідачем роз'яснень щодо всіх положень угоди, настання права отримання товару, а також строку, після якого укладений між сторонами спору договір припиняє свою дію, не узгоджуються із фактичними обставинами справи. Як вбачається із оспорюваного позивачем договору, стаття 6 розділу ІІ вказаного договору регламентує механізми надання права на отримання автомобіля. Стосовно строку дії договору, то вказаний строк регламентовано приписами статті 5 розділу І укладеного між сторонами спору договору. Таким чином, в укладеному між сторонами спору договорі встановлено строк його дії, і за даних обставин доводи апеляційної скарги щодо невизначеності строків дії оспорюваного договору є необґрунтованими. Згідно п.5.1, п.5.2 статті 5 розділу II укладеного між сторонами спору договору, яка регулює надання права на отримання автомобіля; максимальний строк набуття права на отримання автомобіля, учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. Учасник може одержати право на отримання автомобіля, починаючи з першого розподілу товару. Максимальний строк набуття права на отримання автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено учасника групи. Таким чином, умовами укладеного між сторонами спору договору визначено мінімальний та максимальний строки одержання права на отримання автомобіля, і дані обставини спростовують твердження апеляційної скарги щодо невизначеності строків отримання автомобіля.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що ТОВ ''Авто Просто'' використало підміну поняття ''ціна автомобіля'' та ''поточна ціна автомобіля'', при цьому у договорі відсутні характеристики автомобіля, тобто, має місце нечесна підприємницька практика, що вводить споживача в оману. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову. З даного приводу необхідно зазначити, що предметом договору, укладеного між сторонами спору, є не купівля-продаж автомобіля, а надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так, відповідно до приписів статті 1 розділу І укладеного між сторонами договору. Згідно із "Визначенням термінів", яке погоджено сторонами (а.с.23,зворот), автомобіль або товар - це транспортний засіб, що придбавається через систему Авто Так згідно з укладеним договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі автомобіля вказуються у додатку №1 до договору про адміністрування. Поточна ціна автомобіля: ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства, передбачених договором; поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії договору про адміністрування, що відповідно, зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства. Згідно додатку № 1 до укладеного договору, марка та модель автомобіля - ''ZAZ Forza'', із поточною ціною на день укладення договору- 195 500 грн.(а.с.24,зворот). При цьому стаття 2 розділу ІІ укладеного та підписаного сторонами спору договору №720400 від 13.09.2016 року регламентує поточну ціну автомобіля, розрахунок періодичних платежів, щомісячної винагороди за послуги з адміністрування і строк їх сплати; призначення внесків. Таким чином, посилання апеляційної скарги на вказані обставини, як на факти введення позивача в оману відповідачем, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що при укладенні оспорюваного договору було порушено вимоги ч.2 статті 65 Сімейного кодексу України, оскільки на вказані дії не отримано згоди дружини позивача. З даного приводу суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що згідно ч.2 статті 65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя, Крім того, як вказав суд першої інстанції, позивачем не представлено суду доказів щодо його перебування у шлюбі. Як вбачається із Додатку №1 до договору №720400 від 13.09.2016 року (а.с.24,зворот), підписаного позивачем, у графі ''сімейний стан'' ОСОБА_3 зазначено- ''неодружений''. На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції, який узгоджується з нормами матеріального права, що регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Також необхідно зазначити, що згідно п.19.2 статті 19.Прикінцеві положення укладеного між сторонами спору договору №720400 від 13.09.2016 року, ''Підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями,умовами та змістом договору та додатків до нього. Якщо учасник системи одружений (-а), цим він (вона) заявляє, що має згоду іншого з подружжя на укладення цього договору''. Крім того, предметом договору, укладеного між сторонами спору, є не купівля-продаж автомобіля, а надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Авто Так, відповідно до приписів статті 1 розділу І укладеного між сторонами договору №720400 від 13.09.2016 року.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 13.10.2017 року щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову, оскільки позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів на їх підтвердження.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих судом обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 23.01.2018 року.

Головуючий:Судді: