Дата документу 22.01.2018
ЄУ № 420/1879/17
Провадження №2/420/109/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке залишилось після ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1, двох земельних ділянок. За життя мати склала заповіт, згідно якого заповідала їй житловий будинок з господарськими спорудами земельну ділянку, земельну частку (пай) заповідала ОСОБА_3, та ОСОБА_4 Спадщину вона прийняла, так як подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса у шестимісячний строк після смерті матері. Зараз їй необхідно реалізувати своє право на спадщину - отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, але так як на вищевказане домоволодіння відсутні правовстановлюючі документи, з невідомих позивачу причин мати не провела державної реєстрації права власності на домоволодіння, тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області, рішення просить винести на розсуд суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 25 жовтня 2016 року Новопсковським РВ УДМС України в Луганській області, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого повторно 18 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області вбачається, що ОСОБА_5 29 липня 1995 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис №11, після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище «ОСОБА_1».

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, була рідною матір'ю позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданого 28 квітня 1979 року Новопсковським районним відділом ЗАГС Ворошиловградської області.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданого 19 червня 2013 року Виконавчим комітетом Осинівської сільської ради Новопсковського району Луганської області, актовий запис №16.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого житловий будинок з усіма погосподарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, заповіла своїй дочці ОСОБА_1, земельну ділянку, площею 5,0813 га, розташовану на території Осинівської сільської ради згідно державного акту на право власності на земельну ділянку заповіла ОСОБА_3, земельну частку(пай), розміром 3,31 га, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шеченко с. Осинове Новопсковського району Луганської області заповіла ОСОБА_4 Зазначені обставини підтверджуються дублікатом заповіту, виданим Осинівською сільською радою Луганської області 17.05.2013, і зареєстрованим по реєстру за № 41.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 1223, 1233, 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем частини спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35588381 після смерті ОСОБА_2 Новопсковською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 55235539, номер у нотаріуса 1666.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2, на частину спадкового майна, а саме - земельну ділянку - державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальовим А.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_3. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.09.2015 зареєстрованого в реєстрі за № 478.

Як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 позивач 02.11.2017 звернулася до Новопсковської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 Луганської області, однак згідно постанови державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори про відмову вчинення нотаріальної дії позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок на підставі того, що нею не були подані правовстановлюючі документи на будинок.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7.

Таким чином, позивач позбавлена права оформлення спадщини в інший спосіб. В даний час позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом, але не може цього зробити, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - житловий будинок.

В матеріалах інвентаризаційної справи № 858 на домоволодіння № АДРЕСА_1, знаходиться дублікат договору купівлі - продажу житлового будинку від 19.05.1984, відповідно до якого громадянка ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_2 купила житловий будинок площею 38 кв.м. з надвірними будівлями, сараєм та льохом розташований на території колгоспу ім. Шевченко в с. Осинове Новопсковського району Ворошиловградської області.

Судом встановлено, згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, вартість складає - 19488 грн.

Відповідно до довідки № 2156 від 01.12.2017 виданої Новопсковською селищною радою Новопсковського району Луганської області, згідно запису в погосподарській книзі №05 Осинівської сільської ради за 2011-20158 роки головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1, була ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з нею проживали та були зареєстровані: онука - ОСОБА_4, 1982 року народження, правнука - ОСОБА_9, 2002 року народження.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005 року.

Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1967 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до Інструкції, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належав ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на праві приватної власності, оскільки це підтверджується довідкою Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області № 2156 від 01.12.2017, щодо запису погосподарської книги.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача щодо визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи а також визнані відповідачем.

Керуючись ст.ст.12,13,80,81, 258-259, 265, 354-355 ЦПК України, ст.ст.328, 1216, 1218 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданого 25 жовтня 2016 року Новопсковським РВ УДМС України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, місце знаходження: вул. Шкільна, 3, смт. Новопсков Новопсковського району Луганської області, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: підпис В.В. Пронька