печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Соколова О.М.,

при секретарі судових засідань Сліпець К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві скаргу ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення арешту на майно та заборону його відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мойсеєнко Володимиром Вячеславовича про накладення арешту на майно та заборону його відчуження.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення решту на майно №23312450 від 15.12.2010 року, № 23312882 від 15.12.2010 року, № 23313260 від 16.12.2010 року, на підставі виконавчих листів виданих на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості. Зазначені виконавчі провадження на даний час завершено, виконавчі документи повернуто стягувачам, у зв'язку із реалізацією рухомого майна, та вказано що потрапити до квартири за місцем проживання боржника не виявилось можливим, а строк повторного пред'явлення виконавчих документів до виконання сплинув. Скаржник вказує, що квітні 2018 року звернувшись до нотаріуса, їй стало відомо, що на її майно накладено арешт, однак не знятий, незважаючи на те, що строк повторного пред'явлення виконавчих документів до виконання сплинув. В подальшому скаржник та її представник, звертались до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна. Однак державним виконавцем було надано пояснення про відмову у скасуванні арешту. У зв'язку з чим, скаржник, вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки, державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві неправомірно відмовився скасовувати арешт з її майна та оголошення заборони на його відчуження.

Скаржник та її представник в судове засідання не з'явились, направили до суду заяву, в якій просилив розглядати справу за їх відсутності. Просили вимоги скарги задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Матеріали виконавчого провадження та жодних пояснень по даній скарзі не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд визнав можливим проводити розгляд скарги у відсутність сторін відповідно до положень ст. 450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

У відповідності до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві з грудня 2010 року знаходились виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк», ПАТ Банк «Траст», ПАТ «Універсал Банк» заборгованість.

Постановою від 15 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження №23312450 накладено арешт на майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна, на підставі виконавчого листа № 2-1781-1 виданого 30.09.2010 року Печерським районним судом м. Києва.

Постановою від 15 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження №23312882 накладено арешт на майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна, на підставі виконавчого листа № 2-2701-1 виданого 17.11.2010 року Печерським районним судом м. Києва.

Постановою від 16 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження №23313260 накладено арешт на майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна, на підставі виконавчого листа № 2-1852-1 виданого 22.10.2010 року Печерським районним судом м. Києва.

Згідно з відомостей Єдиного реєстру виконавчих проваджень виконавчі провадження №23312450, №23312882, №23313260 завершено, у зв'язку із відсутністю майна для реалізації, про що 28.12.2012 року винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачам.

При цьому після закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів арешт з майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не були скасовані.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округа Бикова В.О. для здійснення нотаріальної дії, однак приватним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з наявністю в Державному реєстрі обтяжень та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно арешту та забороною відчуження належного майна ОСОБА_2.

06 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою по скасування арешту майна та виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ст. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, відповідно до положень ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (попередня редакція) державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. За заявою стягувача з метою забезпечення виконання рішення по майнових стягненнях державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження описує майно боржника і накладає на нього арешт, про що зазначається в цій постанові.

Слід звернути увагу на те, що в жодне із призначених судових засідань державний виконавець не з'явився, та не надав заперечень на спростування доводів заявника, окрім того, як встановлено, рухоме майно скаржника не описувалося та акти опису державним виконавцем не складалися.

Таким чином, встановлено, що при винесені державним виконавцем постанови про повернення виконавчого провадження не були скасовані вжиті державним виконавцем заходи у вигляді накладення арешту на все майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження, що не відповідає положенням ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд приходить до висновку, що наявність постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які не скасовані після закінчення виконавчих проваджень, порушує права власника нерухомого майна. У зв'язку з чим зазначені постанови підлягають скасуванню.

Таким чином, дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві є неправомірними, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 208, 209, 210, 386, 387, 447- 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасувати постанови державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна та заборону на його відчуження - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 15 грудня 2010 року по виконавчому провадженню №23312882 з виконання виконавчого листа № 2-2701-1 виданого 17.11.2010 року Печерським районним судом м. Києва.

Скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 15 грудня 2010 року по виконавчому провадженню №23312450 з виконання виконавчого листа № 2-1781-1 виданого 30.09.2010 року Печерським районним судом м. Києва.

Скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 16 грудня 2010 року по виконавчому провадженню №23313260 з виконання виконавчого листа № 2-1852-1 виданого 22.10.2010 року Печерським районним судом м. Києва.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 12.10.2018 року.

Суддя О.М. Соколов