КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/216/18
УХВАЛА

17.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Шеховцевої О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5

про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2018року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій просить суд

визначити порядок користування земельною ділянкою розміром 0,1785 га, розташованою за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, між ним - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з їх частками у праві власності на домоволодіння;

виділити йому - ОСОБА_2 в користування земельну ділянку, площею 0,0169 га, яка надана йому у користування відповідно до Угоди про порядок користування земельною ділянкою співвласниками домоволодіння по вулиці Бабушкіна №25-27 в м. Одесі від 27 лютого 2003 року.

Одночасно з позовною заявою, представником позивача було надано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити ОСОБА_3 вчиняти перешкоди ОСОБА_2 у доступі до 7/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, що належить йому на праві приватної власності відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2002 року у справі №2-2239, та шляхом зобовязання ОСОБА_3 надати доступ ОСОБА_2 до 7/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Бабушкіна, 25- 27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, що належить йому на праві приватної власності відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2002 року у справі №2-2239.

В обґрунтування наданої заяви представник позивача посилається на те, що позивачу - ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2002року належить на праві власності 7/100 частину домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса.

Сусідами позивача по домоволодінню, як вказує представник позивача, є ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Також, представник позивача зазначає, що розмір земельної ділянки, яка розташована за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, та на якій розташоване домоволодіння, становить 1785 кв. м. (0,1785га), і 27 лютого 2003року між співвласниками земельної ділянки, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було укладено угоду про порядок користування земельною ділянкою співвласниками домоволодіння по вулиці Бабушкіна №25-27 в м. Одесі. Вказана угода була нотаріально посвідчена державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №2-585.

Разом з тим, як вказує представник позивача, ОСОБА_3 участь у визначенні порядку користування земельною ділянкою не приймала, укладену угоду не оскаржувала.

Однак, як стверджує представник позивача, 13 вересня 2018року ОСОБА_3 були замінені замки на воротах, що забезпечують прохід до частини будинку позивача, а на вимогу позивача припинити перешкоджати користуватися належним йому майном та забезпечити доступ до земельної ділянки, що відповідно до угоди про порядок користування земельною ділянкою співвласниками домоволодіння по вулиці Бабушкіна №25-27 в м. Одесі з 2003 року передана йому у користування, відмовила.

Фактично, на думку представника позивача,відбулося захоплення земельної ділянки, що перебувала у користуванні позивача з 2003року, та з 13 вересня 2018року по сьогоднішній день через неправомірні дії ОСОБА_3 позивачу доводиться винаймати помешкання для того, щоб йому та його родині було де жити.

З урахуванням викладеного, представник позивача вважає, що єдиним законним та ефективним способом зупинити на час розгляду справи порушення прав позивача є вжиття заходів забезпечення позову, у звязку з чим, звернуся до суду із відповідною заявою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 10.10.2018року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою було залишено без руху. ОСОБА_9 ОСОБА_10 про необхідність виправити недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. ОСОБА_11 ОСОБА_10, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 17.10.2018року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, у наданій позовній заяві ОСОБА_2 просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою розміром 0,1785 га, розташованою за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, та виділити йому в користування земельну ділянку, площею 0,0169 га.

Тобто, у даному випадку предметом спору є земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна (ОСОБА_6), 25-27.

Разом з тим, у наданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову представник позивача просить суд заборонити вчиняти перешкоди у доступі до 7/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, та зобовязати надати доступ до 7/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.2-4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006року у п. 4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Приймаючи до уваги, що заява про забезпечення позову ніяким чином не повязана з предметом позову, тобто заборона вчиняти перешкодита зобовязання надати доступ до 7/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Бабушкіна, 25- 27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, ніяким чином не буде впливати на вирішення судом спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Бабушкіна, 25-27 (ОСОБА_6, 25-27), м. Одеса, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а також не має можливості пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд вказує на те, що вимоги заяви не є співрозмірними та не повязані з предметом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'ятнадцятиднів з дня її складення.

Ухвалу складено 17.10.2018року.

Суддя Петренко В. С.