Справа № 740/2940/18
Провадження № 2/740/1380/18
23 жовтня 2018 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
У липні 2018 року позивачем ОСОБА_1 пред»явлений позов до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим примішенням-буд.58 по вул.Челюскіна м.Ніжина Чернігівської області. Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний, відповідач більше року у даному будинку не проживає без поважних причин, що порушує права позивача, як власника будинку. Просить розглянути справу за відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить стягнути на її користь із відповідача сплачений нею судовий збір.
Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відсутні, відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений згідно ч.ч.6, 7, 8, 11 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленнями про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та шляхом розміщення інформації про виклик на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України, відповідач, який не повідомив суду іншої адреси, не зявився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву, позивач згідно письмової заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.
За правилами ст.ст.150, 156 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач ОСОБА_1 є власником будинку №58 по вул.Челюскіна м.Ніжина Чернігівської області, що підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 червня 2004 року, реєстрація права власності проведена 25 червня 2004 року.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 03 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірваний.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11 червня 2018 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, з вересня 2016 року у ньому не проживає.
Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві.
Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Спір виник між позивачем ОСОБА_1, як власником будинку, та відповідачем ОСОБА_2, як колишніми членом її сім"ї.
Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст.405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Із врахуванням викладеного та непроживання відповідача у даному будинку понад один рік, відсутності перешкод останньому у цьому, відсутності домовленостей відповідача з позивачем, як власником будинку, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування ним, наявні підстави для визнання останнього таким, що втратив право користування житловим примішенням,-буд.58 по вул.Челюскіна м.Ніжина Чернігівської області.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 своїми діями не засвідчив те, що не втратив інтерес до вищезазначеного будинку, в якому має своє зареєстроване місце проживання, також останній не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв»язку з чим несе ризик настання наслідків, повязаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
В порядку ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 704 грн. 80 коп судового збору.
Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 83, 141, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим примішенням-буд.58 по вул.Челюскіна м.Ніжина Чернігівської області.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.Олійник
Повне рішення суду складене 29 жовтня 2018 року