Справа № 263/5088/18
Провадження № 2/263/1601/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Кияна Д.В., за участю секретаря судового засідання Рябова С.М., за відсутністю сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 25 березня 2018 року надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного 11 грудня 2012 року договору № б/н із ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписавши заяву, позичальник висловив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк взяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у звязку із чим у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 27 березня 2018 року становить 61415,87 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 32371,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6794,80 грн., заборгованість за пенею 18848,83 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2900,76 грн., у звязку із чим, керуючись положеннями ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, ст. ст. 599, 610, ч. 2 ст. 615, ст. ст. 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 19, 28, 184 ЦПК України, ст. ст. 5, 14 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», банк просить стягнути указану заборгованість та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

27 квітня 2018 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області направлено запит щодо реєстрації місця проживання відповідача.

04 червня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21 серпня 2009 року по 29 вересня 2014 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 червня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило.

Заяви від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

При цьому, представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2012 року банк уклав із ОСОБА_1, на підставі якого останній, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та підписавши анкету-заявку про приєднання до них, отримав кредитну карту зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Відповідач умови повернення кредиту належним чином не виконував, у звязку з чим, станом 27 березня 2018 року утворилася заборгованість в розмірі 61415,87 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 32371,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6794,80 грн., заборгованість за пенею 18848,83 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2900,76 грн.

Відповідно до ч.1. ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1. ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з положенням статті 549 ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності.

Як передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме п. 2.1.1.5.5, позичальник зобовязаний погасити заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, по перевитрати платіжного ліміту, а також сплатити комісії на умовах, передбачених цим договором.

З урахуванням викладених обставин та з оглядом на порушення відповідачем умов кредитного договору та взятих на себе зобовязань, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32371,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6794,80 грн.

Разом з цим, нарахована пеня та комісія у розмірі 18848,83 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2900,76 грн., стягненню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано не чинним (справа № 826/18330/14).

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30 жовтня 2014 року та №1079-р від 05 листопада 2014 року, місто Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року №47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У п. 3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й обєктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Як вбачається зі справи, позивач просить стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані у період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно з матеріалами справи відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає на території міста Маріуполя.

Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення штрафів є необґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1762,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 39166,28 гривень х 100% : 61415,87 гривень ціни позову = 63,77%), тобто 63,77% від ціни позову (63,77% х 1762,00 гривень : 100% = 1123,63 гривень), що складає 1123,63 гривень.

На підставі ст. 549, 624, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 грудня 2012 року, станом на 27 березня 2018 року, заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32371,48 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6794,80 грн. та судовий збір 1123,63 грн., а всього стягнути 40289,91 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін у справі:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, 49094.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН, остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серія ВС №338874.

Суддя Д.В. Киян