РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Рівне

справа № 565/867/18

провадження № 22-ц/4815/145/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії судді судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі судді Мануляка Ю.В. від 19 червня 2018 року, ухваленого в 10 год. 45 хв. в м. Вараш,

в с т а н о в и в:

8.05.2018року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, який обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 15.10.2010року перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей -дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8-ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

На даний час подружжя разом не проживає. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча є здоровим чоловіком працездатного віку, має постійний заробіток та інших осіб на утриманні не має.

Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 червня 2018 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8-ІНФОРМАЦІЯ_2 народження в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 8.05.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, виходив із обов'язку батьків утримувати дітей до їх повноліття, передбаченого статтею 180 СК України. При визначенні розміру аліментів на їх утримання, суд керувався статтею 183 СК України та, врахувавши подану відповідачем заяву про визнання позову, вважав за можливе стягнути їх в розмірі ? частини доходу.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_5 покликається на його незаконність та необгрунтованість в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ухвалу про відкриття провадження він отримав 14.06.2018року, а тому відзив на неї він мав право подати до 29.06.2018року. Судом також проігнорована його заява про відкладення розгляду справи. Вказані обставини свідчать про те, що суд першої інстанції позбавив його всіх прав, передбачених ст.ст.43,49 ЦПК України.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що він визнав позов в повному об'ємі на підставі його заяви від 18.06.2018року, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст.182,183 ЦПК України і вказана його заява підлягала поверненню без розгляду.

Доводить, що він весь свій заробіток віддає позивачці, яка і вирішує як його розподілити. та на які витрати.

Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходу, оскільки вважає, що, стягнутий судом розмір аліментів є завищеним.

Зазначає про його домовленість із позивачкою про те, що вона подасть заяву про зменшення розміру аліментів на дітей до 1/3 частини, а він в свою чергу-заяву про визнання цього позову. Через порушення домовленості ОСОБА_4 він вимушений звернути із апеляційною скаргою на рішення суду.

З наведених підстав просить змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягуваних аліментів до 1/3 частини його заробітку.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8-ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Діти проживають разом з позивачем ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Норми ч. 3 ст. 181 СК України передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановивши, що малолітні діти проживають разом із матір'ю і перебувають на її утриманні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_5 аліментів на їх утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходив із наявності письмової заяви про визнання позову відповідачем.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо визнання позову ОСОБА_5, апеляційний суд приходить до наступного.

Пунктом 1 частини 2 ст.49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь якій стадії судового процесу.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідачу надано право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 2 ст. 206 ЦПК України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За письмовими заявами сторін, які подані сторонами до суду, справа була розглянута у їх відсутності.

Своєю ж заявою від 18.06.2018року ОСОБА_5 визнав позов в повному об'ємі.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про те, що визнання ним позову у викладеній ним заяві не може бути безперечною підставою для задоволення позову, оскільки в зв'язку з відсутністю ОСОБА_5 в судовому засіданні, суд першої інстанції був позбавлений можливості виконати ч.2 ст. 206 ЦПК України та роз'яснити відповідачу наслідки відповідних процесуальних дій та визначитися, у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, щодо достовірності визнаних відповідачем обставин та добровільності їх визнання.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позивач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.

Позивачем не надано суду жодних доказів, за допомогою яких можливо встановити матеріальне становище дітей з урахуванням розміру доходів їх матері та щомісячні грошові потреби дітей, які забезпечують їх гармонійний розвиток, а відтак і потребу в стягнені заявленого розміру аліментів. Понесення витрат на лікування дитини є підставою для стягнення коштів, пов'язаних із додатковими витратами на дитину, в порядку ст.185 СК України.

Виходячи з принципу рівності обов'язків батьків, в тому числі щодо утримання дитини, колегія суддів констатує, що позивачем у даній справі не було доведено, а судом не вмотивовано у рішенні, що на утримання малолітніх дітей необхідно витрачати ? частину доходу відповідача щомісячно.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду в частині розміру частки стягнутих аліментів слід змінити.

Вирішуючи питання розміру аліментів, колегія суддів прийшла до висновку, що присуджений розмір є значним, не є обґрунтовано доведеним та впливає на рівень забезпечення відповідача.

У той же час, використовуючи власні дискреційні повноваження, з огляду на встановлені в апеляційному суді обставини, колегія суддів вважає за можливе призначити аліменти на малолітніх дітей у розмірі 1/3 доходів відповідача, що на думку суду забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін та їх дітей.

Доводи апеляційної скарги про порушення його прав на подання відзиву не заслуговують на увагу, оскільки отримавши ухвалу про відкриття провадження з додатками до неї, відповідач 18.06.2018року подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову, тобто у такий спосіб, розпорядився своїми процесуальними правами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст. ст. 180, 182 СК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 червня 2018 року змінити, зменшивши розмір стягуваних з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів з ? частини та 1/3 частину всіх видів доходу.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.