РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання - Ющук О.С.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача адвоката ОСОБА_3

представника відповідача -ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа об"єднання співвласників багатоквартирних будинків " Будівельник - 9-а" про визначення частки та визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі позивачі) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа об"єднання співвласників багатоквартирних будинків " Будівельник - 9-а" про визначення частки та визначення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позову покликаються на те, що вони та відповідач, ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04 червня 1999 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-682.

Вказана квартира належала ЖБК «Будівельник», членом якого був ОСОБА_6. В 1999 році було видано на вказану квартиру свідоцтво про право власності. Після його смерті ОСОБА_1 дала згоду в нотаріальній конторі поділити вказану квартиру в рівних долях на неї та двох дітей, не ставлячи питання про виділення їй 1/2 частини квартири, як частку в спільному майні подружжя.

В свідоцтві про право на спадщину за законом від 10 червня 1999 року вказано, що спадкоємцями майна померлого ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_2. В свідоцтві про право на спадщину не вказано, що спадкоємці спадкують майно в рівних долях.

Тому частки в квартирі між трьома співвласниками - спадкоємцями діляться порівну і кожному належить по 1/3 частині квартири.

Всі кімнати в квартирі є ізольованими. Вони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою. Відповідач донька та відповідно сестра позивачів, чинить перешкоди їм в користуванні квартирою. Не несе витрат по сплаті комунальних послуг по квартирі. Умисно не прибирає після себе та не дає користуватись газовою плитою та холодильником.

Оскільки вони з відповідачем не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, вони змушені звернутись до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою.

Просять суд, визначити, що частки в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 складають по 1/3 частині кожного.

Встановити порядок користування квартирою № 95 по вул.Міцкевича,9-а вм. Рівне :у користування позивачів, виділити житлові кімнати, зображені на технічному плані квартири під № З, житловою площею 17,1кв.м., зображену на технічному плані квартири під № 4, житловою площею, 7,5 кв.м. (площа цих двох кімнат 24,6 кв.м.), що ідеально відповідає іншим часткам в праві власності на квартиру; виділити у користування позивачів балкон-лоджію засклену, вихід на який з кухні; виділити в користування відповідачці, ОСОБА_5 житлову кімнату , зображену на технічному плані під №7, житловою площею 12,4 кв.м. та засклений балкон , вхід на який з кімнати під № 7; залишити в загальному користуванні : кухню, зображену на плані під 2, площею 9,4кв.м., коридор під № 1, площею 8,3 кв.м., ванну кімнату під № 5, площею 2,6 кв.м. та санвузол під № 6, площею 1 кв.м.

Зобов»язати Об»єднання співвласників багатоквартиних будинків «Будівельник- 9а» зділити особові рахунки на оплату послуг за обслуговування відповідно до встановленого рядку користування квартирою.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2018 року позовні вимоги в частині зобовязання Обєднання співвласників багатоквартирних будинків «Будівельник-9а» розділити особові рахунки на оплату послуг за обслуговування відповідно до встановленого порядку користування квартирою - залишено без розгляду за заявою позивачів.( а.с.45)

Позивачі та їх представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали повністю, з підстав зазначених у позовній заяві. Додатково суду пояснили, що будь-які домовленості чи рішення суду щодо розміру часток співвласників у квартирі відсутні.

Отже, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (до одруження ОСОБА_9Ф.) належить по 1/3 частці у вказаній квартирі.

Квартира не підлягає поділу в натурі, виділити належні їм частки в ізольоване жиле приміщення неможливо. ОСОБА_5 спілкуватися з ними не бажає, вирішити спір у позасудовому порядку не бажає.

Відповідач із своєю сім»єю за вказаною адресою не зареєстровані, проте ОСОБА_5 із чоловіком проживають у житловій кімнаті «7» площею 12,4 м. кв., а їх діти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проживають разом із позивачем ОСОБА_1 у кімнаті «3» площею 17,1 м.кв.

Пояснили, що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_2 іншого житла у власності не мають. ОСОБА_2 змушений проживати у батьків своєї дружини та з вини відповідача позбавлений можливості реалізувати своє право власності, а ОСОБА_1 є вже пенсіонеркою та потребує спокою і затишку, якого позбавляє його відповідач.

Встановлюючи порядок користування квартирою та приймаючи до уваги фактичне користування, що склалося на час звернення до суду, просять суд ОСОБА_5 залишити у користуванні житлову кімнату «7» площею 12,4 м.кв. та засклений балкон, вхід на який з кімнати № 7, а їм виділити у користування кімнату «3» площею 17,1 м. кв. та кімнату «4» площею 7,5 м.кв. та балко- лоджію заскалену, вихід на який з кухні. Підсобні приміщення залишити у спільному користуванні.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними.

Суду пояснила, що її довірителька разом зі своєю сімєю (чоловіком та 2 дітьми) фактично проживає у спірній квартирі, що підтверджується актом від 15.08.2018р. засвідченим підписами комісії,голови правління ОСББ «Будівельник 9-А».

При цьому, позивач ОСОБА_2 фактично в цій квартирі не проживає, а позивач ОСОБА_1 є особою похилого віку та проживає одна, відтак встановлення судом заявленого позивачами порядку користування квартирою та виділення їй однієї маленької житлової кімнати площею 12.4 кв. м. суттєво порушить її житлові права та житлові права її сімї, які фактично проживають разом з нею у цій квартирі та погіршить їх умови проживання.

Просить врахувати суд, що житлову кімнату на плані квартири в технічному паспорті під № 4 (площею 7.5 кв. м) позивачка ОСОБА_1 фактично займає для надання послуг з пошиття одягу населенню, тобто «під ательє», що спричиняє постійний дискомфорт, оскільки в спільній квартирі щоразу перебувають чужі люди, які приходять замовляти послуги з пошиття (ремонту) одягу.

Просить суд при вирішенні справи врахувати, що з ОСОБА_5 в квартирі фактично проживають члени її сімї, враховуючи, що ОСОБА_2 взагалі фактично не проживає в квартирі, а ОСОБА_1 проживає одна, то вона згідна на встановлення наступного порядку користування квартирою:

- ОСОБА_5, з її сімєю (чоловік та двоє дітей) виділити в користування житлову кімнату зображену на плані квартири в технічному паспорті під № З, житловою площею 17,1 кв. м. та засклений балкон, вихід на який з кухні, яка зображена на плані під №2.

- позивачам виділити в користування житлові кімнати зображені на плані квартири в технічному паспорті під № 4, житловою площею 7.5 кв. м, № 7, житловою площею 12.4 кв. м та засклений балкон вихід на який з кімнати під № 7;

- залишити в загальному користуванні: кухню зображену на плані під № 2, площею 9,4 кв. м., коридор під № 1, площею 8,3 кв. м., ванну кімнату під № 5, площею 2,6 кв. м., санвузол під № 6 площею 1 кв. м.

Оцінюючи пояснення сторін, дослідженні надані в справі докази, в тому числі технічний паспорт квартири АДРЕСА_3, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04 червня 1999 року Першою Рівненською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-682 (а.с.10).

Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Будь-які домовленості чи рішення суду щодо розміру часток співвласників у квартирі відсутні.

З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 червня 1999 року вказано, що спадкоємцями майна померлого ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_1, дочка ОСОБА_5 та син ОСОБА_2.

В свідоцтві про право на спадщину не вказано, що спадкоємці спадкують майно в рівних долях, а лише посилання на ст.529 Цивільного Кодексу України (1963р.), в якій вказано, що спадкоємцями першої черги за законом є в рівних долях діти, переживший з подружжя.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

В судовому засіданні сторони визнали, що частки кожного співвласника у спірній квартири є рівними і становлять по 1/3 частини, відтак вказані обставини в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Таким чином, на підставі належних та допустимих доказів, в судовому засіданні підтверджено, що частки позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та частка ОСОБА_5 становлять по 1/3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5

З вказаного вище свідоцтва та технічного паспорту вбачається, що загальна площа квартири складає 62,2 кв.м., а житлова площа, 37 кв. м. Квартира складається із трьох ізольованих житлових кімнат, а саме «3» площею 17,1 м.кв.; «4» площею 7,5 м. кв., «7» площею 12,4 м.кв. (у відповідності до техпаспорта, виданого Рівненським БТІ 25.02.1999 року), і підсобні приміщення, зокрема, «2» кухня, площею 9,4 кв.м., «5» ванна кімната, площею 2,6 м. кв., «6» туалет, площею 1 м. кв., «1» коридор площею 8,3 м. кв., та балкони ( а.с. 5-8)

Згідно оглянутої судом довідки ОСББ «Будівельник- 9-а» № 12 від 14.06.2018 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_6 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 9).

Судом встановлено, що частки співвласників квартири АДРЕСА_5 становлять - ОСОБА_1 -1/3, ОСОБА_2-1/ 3, ОСОБА_5 - 1/3.

За змістом ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст. 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається гл.26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників,а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до положень ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» надано роз»яснення судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника ( учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи, що житлова площа квартири становить 37 кв.м., частки співвласників, у праві спільної власності є рівними, а саме по 1/ 3 за кожним, то їм припадає по 12,3 кв.м. житлової площі ( 37 кв.м. житлової плоші : 1/3 частку = 12,3 кв.м.)

Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 разом із сім»єю за адресою АДРЕСА_7 не проживає, а тому немає права на виділення йому в користування площі у спірній квартирі, то вони є безпідставними, оскільки в судовому засіданні встановлено, що іншого майна, яке б йому належало на праві власності немає і він також є співласником спірної квартири.

Дані обставини належними та допустимими доказами не спростовані.

За таких підстав, ОСОБА_2 на підставі ст. 319 ЦК України як власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.

Відповідно до п. 60 абзацу 4 Правових позицій висловлених судовою колегією в цивільних справах ВСУ від 01 грудня 1997 року вимоги про встановлення порядку користування учасника спільної власності, який не проживає в квартирі, можуть бути задоволені, якщо є можливість надати йому, відповідно до його частки ізольоване жиле приміщення або коли інші учасники спільної власності перешкоджають продовженню користування приміщенням.

Як встановлено вище, на частку кожного з співвласників припадає 12,3 кв. м. жилої площі, у квартирі є кімнати площею 12, 4 м.кв., 17,1 та 7,5 м.кв., ОСОБА_1 не заперечила, щоб їй та ОСОБА_2 було надано кімнати площею 7,5 м.кв., та 17,1 м.кв., що в загальному буде становити 24,6, що ідеально відповідає 1/3 частки кожного, а відповідачу кімнату площею 12,4 м.кв, що на 0,1 більше ніж це випливає з належної їй 1/3 частки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід виділити жилу кімнату «3», площею, 17,1 м.кв., та жилу кімнату «4» , площею 7,5 м.кв. ОСОБА_5, жилу кімнату «7», площею 12,4 м.кв., оскільки це відповідає їхнім часткам у праві спільної власності та не призводить до порушення прав ОСОБА_5 на володіння та користування тією частиною майна в натурі, яка відповідає її частці у спільній власності.

Не є прийнятним для поділу варіант вказаний ОСОБА_5 у відзиві на позов, оскільки такий варіант розподілу буде порушувати права інших співвласників та не буде відповідати їхнім часткам у праві спільної часткової власності.

Згідно із ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Члени сім»ї ОСОБА_5 її чоловік ОСОБА_12 та діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не є власниками спірної квартири, тому порядок користування нею має визначатись лише між співвласниками. Отже, доводи ОСОБА_5, про те, що суд має взяти до уваги її сімейний стан, не заслуговують на увагу, а проживання ОСОБА_5 разом із чоловіком та дітьми у спірній квартирі не є підставою для виділення їй у користування кімнати « 3», площею 17,1 м.кв., оскільки це буде порушувати права власності на належну їм частку у майні інших співвласників.

При встановленні порядку користування квартирою, суд враховує, що балкон - лоджія, вихід на який з кухні та балкон, вхід на який з кімнати № 7 не підлягають виділенню в окреме користування співвласникам, оскільки є місцями загального користування.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з»ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов»язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь- яких належних та, заслуговуючи на увагу доказів, які б спростували встановлені судом обставини ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні суду не надали, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме, про визначення за ОСОБА_1 1/3 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_5 та за ОСОБА_2 Федорвичем та ОСОБА_5 по 1/3 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_8.

Також, враховуючи характер планування квартири, наявність трьох кімнат, які є ізольованими, їх площу, суд приходить до висновку, що найбільш раціональним, доцільним і таким, що не порушує прав співвласників квартири буде встановлення порядку користування спірною квартирою, за яким виділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жилу кімнату «3», площею, 17,1 м.кв., та жилу кімнату «4», площею 7,5 м.кв., ОСОБА_5 жилу кімнату « 7», площею 12,4 м.кв. Підсобні приміщення «2» кухня, площею, 9,4 кв.м, « 1» коридор, площею 8,3 м.кв., «5» ванна кімната, площею, 2,6 кв.м., «6» санвузол, площею, 1 м.кв., балкон- лоджію, вихід із кухні та балкон вихід з кімнати № 7 залишити у спільному користуванні

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З оглянутої в судовому засіданні квитанції щодо сплати судового збору, вбачається, що позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1409, 60 грн.( а.с. 3,4), оскільки позовні вимоги задоволено, то суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 на її користь 1409, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76,77,78,79,80,81,141, 263,264,265,268,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа об"єднання співвласників багатоквартирних будинків " Будівельник - 9-а" про визначення частки та визначення порядку користування квартирою - задоволити частково.

Визначити , що частки в квартирі АДРЕСА_9 ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 складають по 1/3 частині кожного.

Встановити порядок користування належною на праві спільної часткової власності квартирою № 95 у будинку № 9- а, по вул.Міцкевича в м.Рівне між співвласниками, виділивши у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жилу кімнату «3», площею, 17,1 м.кв., та жилу кімнату «4», площею 7,5 м.кв., ОСОБА_5 жилу кімнату « 7», площею 12,4 м.кв.

Підсобні приміщення «2» кухня, площею, 9,4 кв.м, « 1» коридор, площею 8,3 м.кв., «5» ванна кімната, площею, 2,6 кв.м., «6» санвузол, площею, 1 м.кв., балкон- лоджію, вихід із кухні та балкон вихід з кімнати № 7 залишити у спільному користуванні

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 сплачений нею судовий збір в розмірі 1409, 60 ( одна тисяча чотириста дев"ять ) грн.. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційногоперегляду.

Позивачі:

ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданий 19.02.1998 року Рівненським МВ УМВС в Рівненській області, ІПН НОМЕР_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_2, НОМЕР_3, виданий 18.02.2002 року Рівненським МВ УМВС в Рівненській області, ІПН НОМЕР_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач:

ОСОБА_5, НОМЕР_5 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 04.03.1998 року, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 гуртожиток.

Повний текст рішення складений 26 жовтня 2018 року

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина