ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м.Суми

Справа №574/502/17

Номер провадження 22-ц/788/1932/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Куцан В.М., в приміщенні Буринського районного суду Сумської області, повний текст судового рішення складено 30 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 липня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 1600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Так як відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з неї заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року становить 23 415 грн 17 коп. та складається: із заборгованості по кредиту - 830 грн 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 17 413 грн 64 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3580 грн 00 коп., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1091 грн 20 коп. (процентна складова) та судові витрати.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14 липня 2011 року в сумі 1286 грн, яка складається з: 830 грн 33 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 455 грн 67 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 88 грн в рахунок компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

При цьому вказує на те, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. З моменту підписання фізичною особою заяви між кредитором і позичальником було укладено кредитний договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання позичальника до запропонованого кредитором договору (умов кредитування). Відповідач не заперечила факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки, отже фактично визнала факт укладення договору на вказаних умовах. Крім того, з наданого суду розрахунку вбачається, що вона активно користувалася кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки. Також зазначає, що кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже є чинним та таким, що породжує права та обов'язки сторін, зокрема, обов'язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Банком надано до суду належні та допустимі докази, які позивач вважав необхідними та достатніми для підтвердження факту наявності простроченої заборгованості за договором та її розміру, що не спростовано відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що проведений розрахунок заборгованості відповідач обґрунтовує довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» та умовами та правилами надання банківських послуг. Проте, належних і допустимих доказів щодо ознайомлення з ними відповідача та їх підпису останньою, позивач всупереч ст. 81 ЦПК України, не надав. Враховуючи, що відповідачем не доведено підписання відповідачем тарифів обслуговування кредитної картки та Умов і правил надання банківських послуг, їх не можна вважати складовою укладеного сторонами кредитного договору. А тому відповідач зобов'язана сплатити проценти позивачу за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ст. 1048 ЦК України, на рівні облікової ставки Національного банку України.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а. с. 5).

Згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «КРЕДИТКА Універсальна, «Cotract» від 14 липня 2011 року, з умовами якої відповідач погодилася, про що свідчить її особистий підпис на вказаній довідці, зазначено тип картки -VISA Classic MasterCard Electronic; тип кредитної лінії - поновлювальна; процентна ставка на залишок заборгованості - 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості= пеня (1)+пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму 50 грн і більше (а. с. 6).

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, згідно довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «КРЕДИТКА Універсальна, «Cotract», підписаної відповідачем, базова процентна ставка в місяць по даному типу карти на час укладення кредитного договору складала 1,7 % на місяць (а. с. 6).

Крім того, з наданої позивачем довідки вбачається, що строк дії платіжної картки, якою користувалася відповідач, становить до 04/15 (а. с. 72).

У розрахунку, який додано до позовної заяви, зазначено, що станом на 28 лютого 2017 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком становить 23 415 грн 17 коп. та складається: із заборгованості за кредитом в сумі - 830 грн 33 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 17 413 грн 64 коп., заборгованості за пенею та комісією - 3580 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 1091 грн 20 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 3-4).

З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідач вносила кошти на погашення заборгованості. Таким чином відповідач, підписуючи анкету-заяву від 14 липня 2011 року та Довідку про умови кредитування, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами, в тому числі щодо сплати процентів за користування коштами в розмірі 20,4 % річних (1,7 % на місяць) в межах строку дії кредитного договору.

Колегія суддів погоджується з розміром заборгованості по процентам згідно розрахунку позивача станом на 31 серпня 2014 року на загальну суму 330,29 грн. Водночас, не можна погодитись з розрахунком заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року, здійсненому позивачем на підставі підвищеної процентної ставки, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, процентна ставка стосовно використання кредитних коштів змінювалася, зокрема у період з 14 липня 2011 року по 31 серпня 2014 року проценти нараховувались у розмірі 20,4% річних, у період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8% річних, з 01 квітня 2015 - 43,2 % річних.

У ст. 628 ЦК України йдеться про те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з довідки про умови кредитування сторони погодили розмір процентної ставки на момент укладення кредитного договору на рівні 20,4 % річних (1,7% на місяць). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 34,8% та 43,2% річних АТ КБ «ПриватБанк» всупереч положеннями ст. 81 ЦПК України суду не надано.

Крім того, відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відтак, з відповідача за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом, виходячи з процентної ставки 20,4 % річних, оскільки вимоги позивача стосовно застосування підвищеної процентної ставки є безпідставними.

Таким чином, з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначається на рівні 20,4 % річних: (830,33 грн х 20,4 % : 360 х 242 днів) = 113,87 грн.

Стосовно нарахування заборгованості після закінчення строку дії картки (після 04/15) колегія суддів вважає зазначити наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Виходячи з наведених норм, нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору (04/15) припинилося, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості по процентам за період з 01 травня 2015 року по 28 лютого 2017 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс18.

Відтак, загальний розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст.1048 ЦК України за період з 14 липня 2011 року по 30 квітня 2015 року становить 444,16 грн (330,29 грн +113,87 грн).

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів.

Умовами кредитування, які були погоджені сторонами, передбачено за несвоєчасне погашення заборгованості нарахування пені, яка дорівнює: пеня (1)+пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка по договору)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму 50 грн і більш.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, по 01 травня 2013 року відповідачу нараховувалась пеня у розмірі 30 грн щомісячно, а з 01 травня 2013 року по 31 жовтня 2014 року банком пеня нараховувалася в розмірі 50 грн на місяць, з 01 листопада 2014 року - у розмірі 100 грн на місяць.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зміна умов договору щодо розміру пені була в установленому порядку узгоджена з відповідачем, позивачем суду не надано.

Відтак, підлягає перерахунку розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 01 травня 2013 року по 30 квітня 2015 року, з розрахунку 30 грн на місяць, що складає суму в розмірі 720 грн.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15).

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Крім того умовами кредитного договору, погодженими сторонами в Довідці про умови кредитування, стягнення неустойки у вигляді штрафів не передбачено.

Таким чином з наведених підстав вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів і неустойки з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.07.2011 року у розмірі 1994 грн 49 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 830 грн 33 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 444 грн 16 коп.; пені в сумі 720 грн 00 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог та апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 136 грн 29 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 76 грн 84 коп. за подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову складає 23 415 грн 17 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року в даній справі скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів і неустойки та ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.07.2011 року у розмірі 1994 гривні 49 копійок, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 830 гривні 33 копійок; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 444 гривень 16 копійок; пені в сумі 720 гривень 00 копійок.

Змінити рішення Буринського районного суду Сумської області від 24 травня 2018 року в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 136 гривень 29 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в сумі 76 гривень 84 копійок за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина