Справа № 428/4432/18
Провадження №2/428/692/2018
09 жовтня 2018 року м. Сєвєродонецьк
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.04.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
Матеріальна шкода, завдана позивачу ОСОБА_2, становить 2134,80 грн. та складається з витрат: на купівлю ліків 1172,90 грн. та сплаченого судового збору в сумі - 704,8 грн.
Також, позивачем завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП у позивачів зявилися та спостерігаються до теперішнього часу психотравматичні розлади, які стали причиною негативних емоцій, переживань. У зв'язку з чим, вони втратили душевний спокій, у них з'явилися відчуття тривоги, занепокоєння, постійно виникають головні болі та спонтанні напади страху. Моральну шкоду кожен з позивачів оцінює в сумі 20 000 грн. Враховуючи викладене, позивачі звернулися з даним позовом до суду.
Учасники справи в судове засідання не зявилися, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивачів надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Причини неявки представника відповідача та третьої особи суду не відомі.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Право власності на автомобіль «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №341182, копія якого наявна в матеріалах справи.
Між ОСОБА_6 (замовник) та ПП ОСОБА_8 (експерт) укладено договір № 23 від 20.02.2017 року, за умовами якого експерт приймає на себе зобовязання по виконанню робіт по оцінці вартості шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість вказаних робіт складає 800 грн.
З копії товарного чеку від 18.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила ПП Бричко за запчастини 3450 грн.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 3ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
На підставі ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів тому, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди і ін.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно постанови Рубіжанського міського суду Луганської області у справі № 425/580/17 від 26.04.2017 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Таким чином, суд доходить висновку, що обовязок по відшкодуванню шкоди повинен бути покладений на відповідача, з яким водій ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах.
Власником транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1
Судом також встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 20.01.2017 року з вини відповідача, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходили лікування, що підтверджується копією медичної картки ОСОБА_1 та копією листка непрацездатності ОСОБА_2 серії АГЮ №639281 за період з 26.01.2017 року по 16.02.2017 року.
Таким чином, вказані витрати на лікування підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 1172,90 грн. та на користь позивача ОСОБА_2 в розмірі 1420,13 грн.
Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Разом з тим, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Аналізуючи викладене, вбачається, що внаслідок дій відповідача позивачам було завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яких вони зазнали внаслідок пошкодження автомобіля та отримання тілесних ушкоджень, у звязку з чим у них довгий час спостерігалися психотравматичні розлади, відчуття тривоги, занепокоєння та втрата душевного спокою.
З огляду на викладене, зважаючи на глибину душевних страждань позивачів, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн. на користь кожного позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель