Справа № 199/8776/17
(2/199/111/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача зазначивши, що 20 грудня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір про фінансовий лізинг № 00009249, відповідно до умов якого лізингодавець зобовязався передати у розпорядження лізингоодержувача обєкт лізингу: транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258, а лізингоодержувач зобовязався у строк 60 місяців сплатити лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, придбати зазначений автомобіль за купівельною ціною визначеною лізингодавцем. Договором про фінансовий лізинг № 00009249 від 20.12.2013 року вартість обєкта лізингу визначена в розмірі, що становить еквівалент у гривні 20965 доларів США. Вважаючи, що відповідач дійсно має право на надання фінансових послуг з лізингу, 23.12.2013 року позивач сплатив на його користь суму в розмірі 33161,84 грн., що включає в себе авансовий платіж, адміністративний платіж, реєстраційний платіж та перший лізинговий платіж. 27.12.2013 року відповідач передав позивачу транспортний засіб згідно з актом прийому передачі.

На виконання умов договору про фінансовий лізинг № 00009249 від 20.12.20136 року, позивачем було сплачено на користь відповідача в рахунок оплати лізингових платежів суму в розмірі 425969,44 грн. Однак, у серпні 2017 року позичав почав підозрювати, що відповідач, всупереч принципу добросовісності договору і рівноправя сторін, добровільно трактуючи умови договору, виставляє рахунок на сплату лізингових платежів по курсу долару США, який не відповідає жодному загальновідомому курсу національної валюти.

Позивач вважає, що договір про фінансовий лізинг № 00009249 від 2013 року містить умови, які є несправедливими, суттєво обмежують права позивача, як споживача, а тому порушують вимоги законодавства у сфері захисту прав споживачів. Також позивач зазначає, що під час укладення договору про фінансовий лізинг № 00009249 від 20.12.2013 року не було дотримано вимоги закону щодо обовязковості нотаріального посвідчення правочину.

Позивач просив визнати недійсним договір про фінансовий лізинг № 00009249від 20.12.2013 року, укладений між сторонами. Стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти сплачені на виконання умов договору про фінансовий лізинг № 00009249 від 20.12.2013 року в розмірі 22579,69 доларів США з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

24 квітня 2018 року відповідач по справі подав суду зустрічну позовну заяву до позивача про застосування наслідків недійсності правочину, в якому зазначив, що 20 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір про фінансовий лізинг № 00009249, відповідно до умов якого лізингодавець зобовязався передати у розпорядження лізингоодержувача обєкт лізингу: транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258, а позивач по справі зобовязався прийняти обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Відповідно до умов Договору про фінансовий лізинг, позивач обрав, як обєкт лізингу, транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258. Відповідач придбав у ТОВ «Порше ОСОБА_4 Україна» транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258 згідно Договору купівлі-продажу автомобіля № 911970 від 24.12.2013 року для передачі його позивачу, який був придбаний за еквівалент 20965,00 доларів США. Вважає вказаний правочин нікчемним, тому підлягають застосування наслідки нікчемності правочину. Для того, що б повернути позивачем до первісного стану відповідач повинен відшкодувати вартість майна у розмірі 545655,38 грн., що станом на момент відшкодування становить еквівалент 20965,00 доларів США.

Просив суд стягнути з позивача на користь відповідача кошти у розмірі 545655,38 грн. та судові витрати, провести зустрічне зарахування сум.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, вважає договір фінансового лізингу і нікчемним, і недійсним, оскільки його положення мають несправедливі умови Просив застосувати наслідки недійсності правочину. Заперечував проти задоволення зустрічних вимог, просив застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, не заперечував той факт, що укладений між сторонами договір є нікчемним, оскільки нотаріально не посвідченим. Просив застосувати строк позовної давності. Зустрічні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Суд, дослідивши наявні докази по справі, вислухавши пояснення представників сторін вважає що первісний та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 4 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що суб'єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізинг.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2013 року між сторонами по справі у простій письмовій формі було укладено договір про фінансовий лізинг № 00009249, відповідно до умов якого лізингодавець зобовязався передати у розпорядження лізингоодержувача обєкт лізингу: транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258, а лізингоодержувач зобовязався у строк 60 місяців сплатити лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, придбати зазначений автомобіль за купівельною ціною визначеною лізингодавцем.

Відповідно до умов Договору про фінансовий лізинг, позивач обрав, як обєкт лізингу транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258. Відповідач придбав у ТОВ «Порше ОСОБА_4 Україна» транспортний засіб типу VW Polo As 1.4 Benzin, 2013 року виробництва, шасі №WVWZZZ6RZEY152840, двигун №CGG В04258 згідно Договору купівлі-продажу автомобіля № 911970 від 24.12.2013 року.

Договором про фінансовий лізинг № 00009249 від 20.12.2013 року вартість обєкта лізингу визначена в розмірі, що становить еквівалент у гривні 20965 доларів США. 27.12.2013 року відповідач передав позивачу транспортний засіб згідно з актом прийому передачі На виконання умов договору про фінансовий лізинг № 00009249 від 20.12.20136 року, позивачем було сплачено на користь відповідача в рахунок оплати лізингових платежів суму в розмірі 425969,44 грн., що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків по договору станом на 30.11.2017 року.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Договір лізингу є змішаним договором і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність установлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові по цивільній справі № 6-5766цс15 від 16.12.2015 року.

Згідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язаний з його недійсністю.

ОскількиДоговір про фінансовий лізинг № 00009249, укладений між сторонами, нотаріально не посвідчений, він є нікчемним. Таким чином, нікчемний договір, укладений між сторонами, не створив юридичних наслідків для сторін по справі, отже доводи позивача, що положення договору є несправедливими та у відповідача відсутні дозвільні документи для можливості надання фінансових послуг, тому договір є недійним є необґрунтованими. Крім того, оскільки договір лізингу, укладений між сторонами є нікчемним, визнання такого правочину судом недійсним не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Проте, суд приходить до висновку, що вимога сторін про застосування реституції, як наслідку нікчемного правочину, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст. 256 ЦК України встановлює, що позовна давність це трок, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Суд зауважує, що виконання сторонами договору лізингу, почалося в день його укладення, тобто 20.12.2013 року, та виконувалось сторонами до листопада 2017 року, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню, а з позовом позивач звернувся у грудні 2017 року, а відповідач у квітні 2018 року.

Оскільки сторони заявили клопотання про застосування строків позовної давності суд вважає за необхідне відмовити в цій частині позовних вимог на підстав ч. 4. ст.267 ЦК України.

Виходячи з вищенаведених доводів, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами.

Керуючись вимогою ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне судові витрати віднести за рахунок сторін.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання недійсним договору про фінансовий лізинг, застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів, а також у зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів,-відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення апеляційної скарги.

Суддя