Справа № 206/754/18
Провадження № 2/206/481/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2018 м. Дніпро
Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Маштака К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо виправлення описки у рішенні суду по цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство «Експрес» Дніпровської міської ради про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення, -
02.08.2018 за результатами розгляду цивільної справи за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство «Експрес» Дніпровської міської ради про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення, було ухвалено рішення, яким позивачу відмовлено в задоволенні позову повністю (далі рішення суду).
Прийняте рішення було мотивовано тим, що по-перше, на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, щодо знаходження у комунальній власності квартири (з якої представник позивача просить виселити відповідача), а також перебування її на балансі, представником позивача доказів надано не надано; по-друге, також не було надано належних доказів проживання відповідача за адресою про яку йде мова у прохальній частині позову; по-третє, при предявленні даного позову, зі сторони позивача було допущено помилку у прізвищі та імені відповідача (у позові зазначено «Жидко Вячеслав» в той же час, на виклик суду у судове засідання зявився «Жирко Вячеслав», особу було встановлено згідно паспортних даних, де співпадала адреса реєстрації та по-батькові, особи зазначеної у позові та особи, яка прийшла в судове засідання, проте, зі сторони позивача жодних уточнень до позовних вимог, а саме: кола осіб внесено не було. Рішення суду було винесено в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками, що відповідає приписам норми ст. 13 ЦПК України.
Таким чином, наявність помилки у прізвищі та імені відповідача у позовній заяві, та не усунення такого недоліку (неподання уточнень до позовної заяви), стало однією з підстав відмови позивачу у позові.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, представником позивача було подано апеляційну скаргу, де у статусі відповідача було зазначено вже «Жирко Вячеслава Миколайовича».
17.09.2018 суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Пищида М.М. ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство "Експрес" Дніпровської міської ради про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення, постановив ухвалу про повернення цивільної справи до Самарського районного суду м. Дніпропетровська для усунення недоліків в місячний термін, після чого направити її до апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження (далі ухвала апеляційного суду).
Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду такими недоліком було визначено те, що дана справа надійшла до апеляційного суду неналежним чином оформленою, так як в оскаржуваному рішенні допущено описку, а саме, невірно зазначено прізвище та імя відповідача: як «Жидко Вячеслав» тоді як вірно «Жирко Вячеслав», що є підставою для виправлення помилки.
24.09.2018 на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла відповідна цивільна справа з ухвалою апеляційного суду.
Статтею 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути питання щодо виправлення описки в рішенні суду у відсутності сторін, без фіксування судового процесу.
Ознайомившись із ухвалою апеляційного суду та повторно дослідивши матеріали цивільної справи, рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення виправлень у рішення суду.
Так, відповідно до ст. ст. 43, 49 ЦПК України саме сторони наділені правами та обовязками, в тому числі, подавати докази, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, змінювати предмет або підстави позову, сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи, тощо.
Частина 3 ст. 13 ЦПК України передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
При цьому, суд, в свою чергу, зберігаючи обєктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків ч. 5 ст. 12 ЦПК України.
При ухваленні рішення, згідно ст. 264 ЦПК України, суд вирішує в тому числі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Під час ухвалення рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
У відповідності до принципів цивільного процесуального законодавства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимогі на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.
У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Окрім того, виходячи з правової позиції Верховного Суду України, суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в письмових доказах, однак стороною не було уточнено зміст позовних вимог, такі помилки судом не виправляються (Ухвала Верховного суду України від 22.02.2017 у справі № 6-788цс16).
Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для внесення виправлень у рішення суду.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260-261, 263, 269, 353ЦПК України, -
Залишити рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 02.08.2018, за результатами розгляду цивільної справи за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальне підприємство «Експрес» Дніпровської міської ради про виселення особи, що самовільно зайняла жиле приміщення, яким позивачу було відмовлено в задоволенні позову повністю, в редакції прийнятій 02.08.2018, оскільки підстав для внесення виправлень суд не вбачає.
Надіслати ухвалу про відмову у внесенні виправлень всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціювання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя К.С. Маштак