ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/36/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т.О., вивчивши заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу та компенсацію судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2018 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/4942/18 за позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, відповідач, заявник) про стягнення аліментів та частково задовольнив позовні вимоги, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 800 грн.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18.09.2018 рішення суду першого інстанції скасоване та у позові ОСОБА_3 відмовлено.

28.09.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, у якій просила визнати, що позивач та її представник зловживали своїми процесуальними правами, накласти на них штраф та стягнути з позивача усі понесені відповідачем витрати, а саме: судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1 057,50 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 25 000 грн.

За результатами вивчення заяви та матеріалів цивільної справи, суд дійшов висновку, що заяву слід повернути без розгляду з таких підстав.

При ухваленні рішення судом першої інстанції було вирішене питання про судові витрати, а саме: суд стягнув з відповідача судовий збір в дохід держави.

За приписом ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції повинно бути зазначено, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв'язку переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Зі змісту постанови Апеляційного суду м. Києва від 18.09.2018 вбачається, що питання про судові витрати судом апеляційної інстанції не вирішувалось.

Відповідно до положень ч 1 ст. 270 ЦПК України невирішення судом питання про судові витрати є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Отже зважаючи на скасування судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, розгляд заяви відповідача про компенсацію судових витрат не відноситься до компетенції Дарницького районного суду м. Києва.

Інші вимоги заяви ОСОБА_2 взагалі не ґрунтуються на приписах цивільного процесуального закону, оскільки за змістом норм ст. 143-148 ЦПК України застосування заходів процесуального примусу можливе лише під час судового розгляду, а в даному випадку цивільна справа розглядом закінчена.

До того ж безпідставність позову була встановлена під час апеляційного перегляду справи, а отже питання щодо застосування до позивача заходів процесуального примусу слід було ставити в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 2, 10, 24, 183 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу та компенсацію судових витрат повернути заявнику без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

Ухвала складена 23.10.2018.