Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7806/18
У Х В А Л А

08 жовтня 2018 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Демчик Р.В.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.09.2018 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 02.02.2016р. в розмірі 140 760грн.

04.10.2018 позивач подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири, що належить відповідачу на праві приватної власності та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що йому стало відомо, що відповідач має намір відчужити належне йому нерухоме майно і тому він звернувся до суду з даною заявою, оскільки вважає що такі заходи є необхідними з метою забезпечення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом не встановлено необхідності у виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням, а також не встановлено необхідності призначення заяви про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши матеріали заяви та перевіривши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира на яку позивач просить накласти арешт і яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2

В заяві про забезпечення позову зазначено, що відповідач бажає відчужити квартиру на користь інших осіб, про що свідчить подане ним оголошення в газету «От и до» про продаж квартири за 504 000грн., а тому, з метою належного виконання рішення суду і разі задоволення позову, просить накласти арешт на дану квартиру.

Разом з тим, як вбачається із п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Перевіривши аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заходи забезпечення, які заявник просив застосувати, а саме накладання арешту на квартиру, не співвідносні зі спором. Розмір обсягу позовних вимог становить 140760грн., відомості про вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт, відсутні, а відсутність таких відомостей унеможливлює визначити співвідношення обсягу позовних вимог до вартості майна. Навіть припускаючи, що вартість квартири відповідача складає 504000 грн. (ціна за яку відповідач бажає продати свою квартиру), суд приходить до висновку, що вартість майна відповідача не співвідноситься з обсягом позовних вимог.

Крім того суд вважає, що не існує реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову накладення арешту на квартиру, оскільки відсутня обґрунтованість такого припущення. При цьому суд також враховує, що предметом спору не є квартира, а є кошти надані у позику.

З огляду на зазначене, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення .

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_3