Справа №173/2144/18
Провадження №2/173/1137/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1П з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 17.10.2018 року.

Відповідачем подана заява про визнання позову.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 09 грудня 2017 року .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 09 грудня 2017 року померла його мати - ОСОБА_3.

Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 030846, виданого 12.12.2002 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 339-р від12.11.2002 року № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року.

У встановлений законом строк він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, що залишилась після смерті матері.

Проте, постановою нотаріуса від 10.07.2018 р року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку,та значної кількості заповітів, посвідчених від і мені ОСОБА_3, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач в установлений строк надав заяву про визнання позовних вимог.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 09 грудня 2017 року померла мати поивача - ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про смерть

Після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина на спадкове майно в тому числі і земельну ділянку (пай) площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 030846, виданого 12.12.2002 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 339-р від12.11.2002 року № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю.

Після смерті ОСОБА_3, позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 10.07.2018 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище земельну ділянку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, та значною кількістю заповітів, посвідчених від імені померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, за життя була власником земельної ділянки площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 030846, виданого 12.12.2002 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 339-р від12.11.2002 року № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю.

Дану земельну ділянку ОСОБА_3С,. задавала в оренду СФГ «Романцівське», що посвідчується копією оренди земельної ділянки та актом прийому передачі земельної ділянки

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3, була власником земельної ділянки (паю) площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 030846, виданого 12.12.2002 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 339-р від12.11.2002 року , що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю, так як на ім'я ОСОБА_3, був виготовлений Державний акт, який посвідчував її право власності на спадкову земельну ділянку, копія якого надана суду. Також померла користувалась зазначеною земельною ділянкою, задаючи її в оренду та отримуючи прибуток.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як не отримання (втрата) правовстановлюючого документа.

Зазначена вище земельна ділянка є спадковим майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що позивач є донькою померлого та спадкоємцем за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до матеріалів дослідженої копії спадкової справи. судом встановлено, що за життя ОСОБА_3, неодноразово складала заповіти на зазначену земельну ділянку, а саме 30.06.2000 року ОСОБА_3, склала заповіт на ім'я ОСОБА_4,, 13.10.2011 року ОСОБА_3С,. склала заповіт на ім'я позивача ОСОБА_5, 12.12.2012 року - на ім'я ОСОБА_6, а 18 травня 2013 року ОСОБА_3С,. складений заповіт на житловий будинок з присадибною земельною ділянкою на ім'я ОСОБА_7

Відповідно до ч.1.2.3 ст. 1254 ЦК України - Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Таким чином ОСОБА_3, зазначену вище земельну ділянку відповідно до заповіту 12.12.2012 року заповіла ОСОБА_6 Даний заповіт за спірну земельну ділянку був останнім, відповідно ОСОБА_6, була спадкоємцем на зазначену земельну ділянку за заповітом.

Проте, як встановлено із матеріалів спадкової справи, спадкоємець за заповітом, ОСОБА_6, померла 16.07.2016 року. Тобто раніше за спадкодавця ОСОБА_3, відповідно спадкування за зазначеним заповітом в зв'язку зі смерть ОСОБА_6П,. припинене, так як спадкодавець підпизначення спадкоємця в заповіті не оговорювала.

За матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_3, з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся лише позивача ОСОБА_1П, якому 10.07.2018 року видане свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок та на земельну ділянку площею 7.3727 га.. розташованої на території Водянської сільської ради після смерті матері ОСОБА_3

Таким чином судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, бажає прийняти спадщину після померлої матері ОСОБА_3, та частково реалізував своє право на прийняття спадщини, отримавши свідоцтва про право на спадщину на інше майно, що залишилось після смерті матері. Інших спадкоємців судом не встановлено, так як згідно матеріалів спадкової справи інші спадкоємці, окрім позивача, заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3С,. протягом встановленого законом строку не подавали, а спадкоємець за заповітом померла раніше спадкодавця.

За наведених вище обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав, який передбачений нормами ЦК України та з яким погоджується суд, та визнати за спадкоємцем ОСОБА_1, право власності на земельну ділянку (пай) площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка належала померлій ОСОБА_3, на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 030846, виданого 12.12.2002 року Верхньодніпровською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі розпорядження голови Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 339-р від12.11.2002 року № 127-16/ХХІІІ від 06.03.2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 09 грудня 2017 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 704.80 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з неналежним зберіганням правовстановлюючого документу.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку (пай), площею 10.370 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , померлої 09 грудня 2017 року.

Понесені позивачами судові витрати в загальній сумі 704.80 грн., покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасники справи, яким копія рішення не була вручена у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної копії рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 17 жовтня 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 17.10.2018 року

Оприлюднене: 22.10.2018 року

Дата набрання законної сили: 17.11.2018 року