Провадження № 2/761/2933/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

представника відповідача-1 Олексієнко В.М.,

представника відповідача-2 Шупик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Міністерства культури України та Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» про визнання права на користування квартирою на умовах найму,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі по тексту разом - позивачі, окремо - позивач-1 та позивач-2) звернулись до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Міністерства культури України (далі по тексту - відповідач-1) та Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» (далі по тексту - відповідач-2) про визнання права на користування квартирою на умовах найму.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у власності Міністерства культури України перебуває багатоквартирна жила будівля за адресою: АДРЕСА_1

Позивачу-1, як працівнику ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені О. Довженка» 11.11.1991 року було видано ордер № 50 на право заняття сім'єю із двох осіб житлової площі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2.

У 1992 році позивачів за спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету було переселено у квартиру АДРЕСА_1, де вони і проживають до теперішнього часу.

Разом із тим, відповідач-2 не визнає право позивачів на користування квартирою АДРЕСА_1 на умовах найму та звертався до суду із позовом про виселення, проте ОСОБА_3 в повному обсязі сплачує рахунки за житлово-комунальні послуги та належним чином утримує надане їй в користування майно.

Посилаючись на викладене, позивачі просили суд визнати за ними право на користування квартирою АДРЕСА_1 на умовах найму.

Від представника відповідача-2 30.01.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому зазначав, що відповідно до реєстраційних документів, будинок АДРЕСА_1 є готелем-гуртожитком, а не багатоквартирним будинком. Окрім того, ордери видавались позивачу лише на кімнати в гуртожитку, а не на житлові квартири. Також зазначав, що договір найму житлового приміщення укладається в письмовій формі на підставі ордера, тоді як між сторонами письмовий договір не укладено. Звертав увагу, що станом на даний час між сторонами відсутній спір щодо порядку користування кімнатою.

В судове засідання позивачі не з'явились, від їхнього представника, а адвоката ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів.

В судовому засіданні представник відповідача-1 позов не визнала, зазначала, що на балансі Міністерства не перебуває будинок АДРЕСА_1 та даний будинок не є відомчим.

В судовому засіданні представник відповідача-2 позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників відповідачів та представника позивача в попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 було видано ордер на право зайняття із родиною із двох осіб житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно із випискою із протоколу № 42 засідання профспілкового комітету кіностудії імені О. Довженко від 16.07.1992 року, було прийнято рішення переселити ОСОБА_3 в кімнату АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до листа Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.12.2016 року № 109102/31-9940, гуртожиток на АДРЕСА_1 використовується як готель-гуртожиток (а.с. 12).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок готелю-гуртожитку АДРЕСА_1 належить Міністерству культури України.

Відповідно до статті 129 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно із статтею 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність за зобов'язання, що випливають з зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній договір найму жилого приміщення в письмовій формі та позивачі не ставлять вимог про зобов'язання відповідача укласти такий договір.

Окрім того, в процесі розгляду справи з'ясовано, що будинок АДРЕСА_1 є готелем-гуртожитком, а не багатоквартирним будинком, а також ордер позивачу ОСОБА_3 видавався для вселення в житлову кімнату, тоді як позивачі просять суд визнати за ними право користування саме квартирою, а не кімнатою.

Також позивачами не було надано доказів того, що кімната АДРЕСА_1, в яку їх було переселено згідно із рішенням профспілкового комітету кіностудії, є квартирою.

Самі по собі посилання позивачів на укладення ними договорів про надання телекомунікаційних послуг, послуг з обслуговування домофону або сплату комунальних послуг, не змінюють правового статусу кімнати АДРЕСА_1 в готелі-гуртожитку на житлову квартиру.

А отже, правові підстави для визнання за позивачами права на користування квартирою АДРЕСА_1 на умовах найму відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, позивачами не доведено обставин, на які вони посилались як на підставу своїх вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Міністерства культури України та Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка» про визнання права на користування квартирою на умовах найму - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_3: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1.

ОСОБА_4: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_2.

Міністерство культури України: 01601, м. Київ, вул. І. Франка, 19, .

Державне підприємство «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка»: 03057, м. Київ, проспект Перемоги, 44, .

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст судового рішення складено: 14.06.2018 року.