Справа № 149/1254/18
Провадження №2/149/509/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
24.10.2018 Хмільницький міськрайонний суд в складі:
головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.
при секретарі Зоріна О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на майно за набувальною давністю,-
В травні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права на майно за набувальною давністю .
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачу належить домоволодіння № 97 по вул. Кутузова в м. Хмільнику. В 1985 році, дізнавшись, що ОСОБА_3, який проживав у м. Архангельську, має намір передати належну йому частину будинко володіння по вул. Кутузова 97 у м. Хмільнику в житловий найм, з даного приводу позивачі звернулись до нього, надіславши йому відповідний лист. За згодою ОСОБА_3, що була висловлена позивачам у посвідченій нотаріально довіреності від 24.09.1985 року, з дозволу виконкому Хмільницької міської ради, рішення №47-П від 03.03.1986 року, сім'я позивачів у складі чотирьох чоловік, а саме: позивачі та їх дочка ОСОБА_4 і син ОСОБА_5 були прописані і посилилися в належній ОСОБА_3 61/100 частині житлового будинку по вул. Кутузова,97 в м. Хмільнику. Згодом відповідач повідомив, що у м. Хмільник він не повернеться та підтвердив своє бажання, щоб його частиною будинку позивачі користувалися як власним житлом і на свій розсуд, компенсувавши йому вартість житла.
В звязку з вказаним позивачі переслали ОСОБА_3, в 1990 році почтовим переказом 2000 крб. На початку 90- років звязки з ОСОБА_3А перервалися, в м. Хмільник він більше не приїздив, його подальша доля та місце проживання невідоме. Діти позивачів в даний час з ними не проживають. Вже більше тридцяти двох років позивачі відкрито, безперервна, проживають в належній ОСОБА_3 частині житловому будинку по вул. Кутузова, 97 м. Хмільнику, що становить 61/100 його частку, якою добросовісно володіють, користуються господарськими спорудами, обробляють присадибну земельну ділянку, самостійно несуть витрати по утриманню, ремонтах, поліпшенню будинковолодіння та сплачують комунальні платежі.
Позивачі в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задоволити.
Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до інвентарних даних Вінницького ООТІ від 20.01.1986 року про домоволодіння № 97 по вул. Кутузова в м. Хмільнику та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого відділом інвентаризації та землевпорядкування АП НВП «Візит» 10.04.2018 року 61/100 частка житлового будинку № 97 по вул. Кутузова в м. Хмільнику, загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м. зазначеного під літерою «А» та господарськими будівлями: погребом «П/А», сараєм «Б», погребом «П/Б», сараєм «б», погребом з шиєю «Г», убиральнями «Ж» та «З», сараєм «И», огорожею №1 та воротами №2, вартістю 118649 грн., належить ОСОБА_3.(а.с.4-12)
За згодою ОСОБА_3 згідно довіреності від 24.09.1985 року, та дозволу виконавчого комітету Хмільницької міської ради рішення 47 П, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їх діти Нонна та Григорій були прописані та посилились в належну ОСОБА_3 61/100 частину житлового будинку по вул.. Кутузова, 97 м. Хмільник.(а.с.13-19)
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Отже, враховуючи, що позивачі добросовісно володіють спірним майном понад 30 років, продовжують відкрито, безперервно володіти ним та користуватися, суд вважає за можливе визнати за ними право власності за набувальною давністю.
На підставі ст. ст. 335, 344 ЦК України, та керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право власності за набувальною давністю на 61/100 частку житлового будинку № 97 по вул. Кутузова в м. Хмільнику, загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 36,6 кв. м. зазначеного під літерою «А» та господарськими будівлями: погребом «П/А», сараєм «Б», погребом «П/Б», сараєм «б», погребом з шиєю «Г», убиральнями «Ж» та «З», сараєм «И», огорожею №1 та воротами №2, вартістю 118649 грн., що належав ОСОБА_3.
Судові витрати залишити за сторонами.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Войнаревич М. Г.