Справа № 459/1709/18
Провадження № 2/459/762/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосад М.Д.

з участю: секретаря судового засідання Чухно Т.Л.

позивач ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

05.06.2018 року представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В його обґрунтування послався на те, що позивач є власником квартири по вул.Грінченка,12/6 в м.Червонограді. 21.08.2013 року за його згодою у даній квартирі була зареєстрована його внучка ОСОБА_3. У 2014 році відповідачка одружилась та після народження дитини разом із чоловіком виїхала на заробітки за межі України. На даний час відповідачка перебуває та працює за кордоном, у вказаній квартирі не проживає понад 3 роки, добровільно не знялась з реєстрації. Факт реєстрації відповідачки у квартирі позивача суперечить його інтересам як власника, так як він із дружиною сплачує додаткові кошти за квартплату, не мають можливості оформити субсидію, можуть виникнути труднощі при відчуженні даної квартири у майбутньому. Тому просить позов задовольнити.

Ухвалою від 12.06.2018 року було відкрито провадження у справі.

08.08.2018 року підготовче судове засідання відкладалось для повторного виклику відповідача.

06.09.2018 року у підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника позивача витребувано докази, справа призначалась до розгляду по суті на 05.10.2018 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не подала.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, оцінивши зібрані матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач являється власником квартири по вул.Грінченка,12/6 в м.Червонограді Львівської області на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2003 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Довідкою про склад сімї №10145 від 01.06.2018 року у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка як піднаймач, що також підтверджується копією будинкової книги.

З копій актів КП «ЧЖКС» від 13.10.2015 року, 12.06.2018 року та 20.08.2018 року встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично не проживає за даною адресою.

Як вбачається з повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації, яке надійшло 27.09.2018 року, відповідачка ОСОБА_3 виїхала за межі України 01.07.2015 року та по 29.08.2018 року не перетинала державний кордон України.

Крім того свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що вона являється дружиною позивача та проживає у спірній квартирі, відповідачка являється її онучкою. Остання виїхала на постійне проживання за межі України із сімєю, в квартирі не проживає три роки, не спілкується з ними, звязку із нею не мають.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 зазначеного Кодексу).

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно із ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Згідно із ст.163 ЖК УРСР У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Судом встановлено, що відповідачка зареєстрована у спірному житлі як піднаймач (наймач) та мала право користуватись квартирою. Однак остання без поважних приичн не проживає та не користується вище згаданою кварирою понад 6 місяців, виїхала на постійне місце проживання за межі України.

Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності житлом, інших домовленостей про користування житлом між сторонами не встановлено.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (НОМЕР_1, вул.Грінченка,12/6, м.Червоноград) до ОСОБА_3 (НОМЕР_2, вул.Грінченка,12/6, м.Червоноград) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування квартирою по вул.Грінченка,12/6 у м.Червонограді Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири), 80 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.10.2018 року.

Суддя: М. Д. Новосад