АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Чернівці

справа № 722/963/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Перепелюк І. Б., Половінкіної Н. Ю.

секретар Тодоряк Г. Д.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Ратушенко О. М.),

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його покійним батьком ОСОБА_5 був складений заповіт, посвідчений та зареєстрований секретарем Корманської сільської ради Дикою А. Д.

ІНФОРМАЦІЯ_2 заповідач помер.

Окрім нього (позивача) спадкоємцем майна за законом є донька спадкодавця - відповідачка ОСОБА_2

У травні 2017 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, проте нотаріус листом від 19 травня 2017 року повідомив його, що заповіт, складений ОСОБА_5 не стосується вказаного житлового будинку.

Вважаючи, що заповітом охоплюється все належне йому на день смерті майно, позивач просив здійснити тлумачення заповіту, складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, та визнати, що за цим заповітом йому заповідано все майно спадкодавця.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30 травня 2018 року, у зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_4, до участі у справі залучено його правонаступника - ОСОБА_1

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2018 року позов задоволено.

Розтлумачено заповіт, складений ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, посвідчений секретарем Корманської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрований в реєстрі за №32 таким чином, що все належне ОСОБА_5 на день смерті майно, він заповів ОСОБА_4 Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вважає, що тлумачення заповіту не повинно підміняти собою сам заповіт, не має змінювати волі заповідача, суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті, а здійснюючи тлумачення заповіту, суд не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Заявник також стверджує, що на день смерті ОСОБА_5 (час відкриття спадщини) житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, йому на праві власності не належав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує на те, що доводи апеляційної скарги жодним чином не впливають на правильність ухваленого рішення, оскільки предметом позову не було встановлення права власності на спадкове майно або встановлення кому саме належить житловий будинок по АДРЕСА_1 с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, покійному ОСОБА_5 чи покійній ОСОБА_7

Звертає увагу на те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя набув право власності спірний житловий будинок хоча і не зареєстрував його у відповідному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з обгрунтованості та доведеності позову. Вважав, що заповіт від ІНФОРМАЦІЯ_1 має суперечливий характер та породжує спір між спадкоємцями, у зв'язку з цим виникає необхідність уточнення його змісту. Виходив із того, що на день смерті ОСОБА_5 йому на праві власності належав спірний житловий будинок, а формулювання змісту розпорядження спадкодавця на випадок його смерті свідчить про те, що вказаний будинок також є предметом заповіту.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає фактичим обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно з п.п. 3 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення, яким у позові слід відмовити.

У справі встановлено, що батьками сторін у справі були ОСОБА_5 та ОСОБА_8, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1966 року та серії НОМЕР_2 від 29 грудня 1966 року (а.с. 38, 39 зв.).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06 березня 2012 року (а.с. 8).

Сторони у справі у передбачений законом шестимісячний строк відповідно 27 березня 2012 року та 20 квітня 2012 року звернулися до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Банковської О. Ю. із заявами про прийняття спадщини, що ними визнається та стверджується матеріалами спадкової справи №8/2012, заведеної 27 березня 2012 року указаним приватним нотаріусом (а.с.33, 36).

Встановлено, що за життя ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Корманської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Дикою А.Д., згідно якого дав розпорядження такого змісту: «Мою земельну частку (пай) НОМЕР_4 та майновий який розташований на землях Корманської сільської ради на що я за законом матиму право, і що на день смерті буде належати мені заповідаю ОСОБА_1.» (а.с.4).

Позивач вважає, що за змістом указаного заповіту, йому заповідано не тільки земельну ділянку, але й все інше майно спадкодавця, в т.ч. житловий будинок по АДРЕСА_1 с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області.

З цим погодився суд першої інстанції, пославшись на відповідну оцінку змісту заповіту та показання свідків.

Проте, колегія суддів вважає, що заявлений позов є безпідставним та недоведеним.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті.

За нормою ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін (ч. 3).

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 4).

Водночас, тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто, підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з'ясування волі заповідача після його смерті.

Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача.

Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини.

При цьому, ч. 2 ст. 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Зі змісту заповіту ОСОБА_5 від ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що у заповіті вживається лише поняття «земельна частка (пай)», «майновий пай», на які за законом спадкодавець матиме право і які на день смерті належатимуть йому, що спростовує доводи позивача про те, що спадкодавець заповів йому все своє майно.

Поняття земельного та майнового паїв не є тотожним поняттю всього майна.

У вищевказаному заповіті відсутні посилання на намір спадкодавця у випадку його смерті передати в порядку спадкування ОСОБА_4 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 в с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, чи іншого майна, крім земельної ділянки (паю) та майнового паю.

Позивач, ставлячи питання про тлумачення заповіту шляхом вказівки про те, що справжньою волею заповідача була передача йому, окрім земельного паю також житлового будинку, фактично просить вирішити питання не про тлумачення умов заповіту, а про зміну його істотних умов в частині обсягу спадкового майна, яке заповідав спадкодавець, що є неприпустимим, оскільки це спотворює волю заповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави для тлумачення заповіту у спосіб, який просить позивач, та встановлення того, що спірний житловий будинок є об'єктом спадкування за заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Також колегія суддів вважає, що врахування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення показань свідків є помилковим, входячи з наступного.

ЦК України визначається вичерпний перелік суб'єктів, наділених правом тлумачити заповіт - спадкоємці та суд.

При судовому тлумаченні заповіту показання свідків стосовно намірів заповідача, особистих зв'язків та обставин життя заповідача, його взаємовідносин із спадкоємцями тощо не повинні прийматися судом.

Показаннями свідків не може бути встановлено буквальний зміст правочину, адже воля померлого міститься саме в заповіті і з'ясувати наміри особи можливо лише за умови дослідження його змісту.

Крім того, наміри спадкодавця, що мали місце до моменту складення заповіту, можуть змінитися у зв'язку з обставинами суб'єктивного та об'єктивного характеру, про що свідки не можуть знати.

Законом гарантується таємниця заповіту (ст. 1255 ЦК України), а відтак заповідач з метою її збереження може не повідомляти оточуючим про свою справжню волю та про предмет заповіту.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє, як такі, що не заслуговують на увагу для мети тлумачення заповіту, показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Аргументи сторін в апеляційній скарзі про належність чи неналежність на праві власності спадкодавцю на день його смерті житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, апеляційним судом не беруться до уваги, зважаючи на те, що предметом позову в справі є тлумачення змісту заповіту, а не встановлення права власності на вказане спадкове майно.

За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідачкою за подання апеляційної скарги судовий збір помилково сплачено у більшому розмірі - 1020 грн замість 960 грн.

Згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, судовий збір у розмірі 960 грн слід компенсувати відповідачці за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень, сплачених за квитанцією № 12 від 02 серпня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 23 жовтня 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. Б. Перепелюк

Н. Ю. Половінкіна