ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 703/1986/16-ц

провадження № 61- 5818св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Держане підприємство «Машинобудівний завод «Оризон»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Машинобудівний завод «Оризон», подану ліквідатором НазаренкомСергієм Анатолійовичем, на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року, ухвалене у складі судді Гудзюк І. В., та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Корнієнко Н. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Державного підприємства «Машинобудівний завод «Оризон») (далі - ДП «Машинобудівний завод «Оризон») про припинення зобов?язання зарахуванням.

Позов мотивував тим, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2010 року його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених статтею 367 та частиною четвертою статті 191 КК України. За сукупністю злочинів визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов?язані з адміністративно-господарськими чи організаційно-розпорядчими функціями на 2 роки; на підставі статті 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Цим же вироком задоволено цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДП «Машинобудівний завод «Оризон» спричиненої підприємству майнової шкоди в сумі 144 858,76 грн.

Згідно з довідкою Смілянського об?єднаного Управління Пенсійного фонду в Черкаській області з пенсії позивача на користь відповідача щомісячно з грудня 2011 року по травень 2016 року проводилось відрахування боргу, загальна сума якого склала 20 936,46 грн; на час звернення з позовом заборгованість ОСОБА_4 перед ДП «Машинобудівний завод «Оризон» складає 123 922,30 грн.

19 лютого 2016 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено рішення про стягнення на його користь з ДП «Машинобудівний завод «Оризон» нараховану, але своєчасно не виплачену при звільненні заробітну плату, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду на загальну суму 210 216,26 грн.

7 квітня 2016 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання цього рішення суду.

20 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до ліквідатора ДП «Машинобудівний завод «Оризон» - арбітражного керуючого Ноговського І. Л. із заявою про припинення зобов?язання зарахуванням.

Рішенням комітету кредиторів ДП «Машинобудівний завод «Оризон» від 26 квітня 2016 року у задоволенні його заяви відмовлено та зобов?язано арбітражного керуючого-ліквідатора оскаржити рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2016 року у справі № 703/7062/14-ц, 2/703/23/16 за його позовом до ДП «Машинобудівний завод «Оризон» про стягнення заробітної плати.

Посилаючись на те, що він повинен виплатити відповідачу 123 922,30 грн, а підприємство повинно йому виплатити 210 216,26 грн, в разі зарахування зустрічних однорідних вимог борг позивача перед підприємством буде скасований, а підприємство повинно буде виплатити йому лише 86 293,96 грн заробітної плати, ОСОБА_4 просив припинити зобов?язання зарахуванням однорідних зустрічних вимог, час виконання яких настав згідно його розрахунку.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Вирішено припинити зобов?язання зарахуванням однорідних зустрічних вимог, час виконання яких настав, а саме: припинити грошове зобов?язання про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДП «Машинобудівний завод «Оризон» майнової шкоди в розмірі 123 922,30 грн в рахунок зобов?язання, що виникло у ДП «Машинобудівний завод «Оризон» перед ОСОБА_4 із виплати заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди в сумі 210 216,26 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги є однорідними, зустрічними, а тому до даних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 601 ЦК України.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року рішення районного суду залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову та правильності застосування до правовідносин сторін положень статті 601 ЦК України.

У грудні 2016 року ДП «Машинобудівний завод «Оризон» в особі ліквідатора Назаренка С. А. подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд невірно визначив характер правовідносин сторін, адже не врахував, що ДП «Машинобудівний завод «Оризон» перебуває у стані ліквідації з 31 серпня 2009 року, з огляду на що при вирішенні таких позовних вимог застосовуються відповідні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закону України «Про банкрутство») у редакції Закону, чинній до 19 січня 2013 року; вимоги ОСОБА_4 до підприємства не є однорідними з вимогами підприємства до нього, тому не можуть бути зараховані; зарахування зустрічних грошових вимог поза межами провадження у справі про банкрутство є порушенням положень статті 31 Закону України «Про банкрутство».

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що касаційна скарга ґрунтується на формальних доводах про порушення закону; вважає, що його вимоги до підприємства є однорідними з вимогам до нього та можуть бути зараховані, оскільки між ним та ОСОБА_6, який був ліквідатором підприємства до 6 серпня 2015 року, було досягнуто згоди на зарахування вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою і ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню.

Підстави припинення зобов?язання, передбачені статтею 601 ЦК України, передбачають, що зобов?язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред?явлення вимоги.

Судом встановлено, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2010 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочинів, передбачених статтею 367 та частиною четвертою статті 191 КК України.

Цим же вироком суду задоволено цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДП «Машинобудівний завод «Оризон» спричиненої майнової шкоди в сумі 144 858,76 грн.

Відповідно до довідки Смілянського об?єднання управління Пенсійного фонду в Черкаської області з пенсії ОСОБА_4 щомісячно з грудня 2011 року по травень 2016 року проведено відрахування на загальну суму 20 936,46 грн.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду 19 лютого 2016 року стягнено з ДП «Машинобудівний завод «Оризон» на користь ОСОБА_4 нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду на загальну суму 210 216,26 грн. Рішення вступило в законну силу 1 березня 2016 року.

29 березня 2016 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист про стягнення заборгованості із заробітної плати з ДП «Машинобудівний завод «Оризон» на користь ОСОБА_4 в сумі 210 216,26 грн та 7 квітня 2016 року головним державним виконавцем Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Пиндиком С. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2016 року.

20 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до ліквідатора-арбітражного керуючого НаговськогоІ. Л. із заявою про припинення зобов?язання зарахуванням.

Протоколом засідання комітету кредиторів ДП «Машинобудівний завод «Оризон» (справа про банкрутство № 10/2180) від 26 квітня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

8 червня 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом, в якому і просив припинити його зобов'язання із відшкодування шкоди підприємству шляхом зарахування його зустрічних однорідних вимог до підприємства про стягнення заробітної плати та моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди керувались статтею 601 ЦК України та виходили з наявності підстав для припинення зобов'язань ОСОБА_4 за вимогами ДП «Машинобудівний завод «Оризон» до нього про відшкодування шкоди, оскільки на підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2016 року з ДП «Машинобудівний завод «Оризон» на користь ОСОБА_4 стягнено нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та моральну шкоду на загальну суму 210 216,26 грн, це рішення вступило в законну силу 1 березня 2016 року; 29 березня 2016 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист та 7 квітня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного рішення суду першої інстанції.

Проте такий висновок судів є помилковим з огляду на те, що положення статті 601 ЦК України до вказаних правовідносин слід застосовувати з огляду на положення пункту 5 статті 602 ЦК України, за якою зарахування зустрічних позовних вимог не допускається у випадках, встановлених законом.

Зокрема, частиною другою статті 2 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про банкрутство» у редакції Закону, чинній на час розгляду судами попередніх інстанцій справи за позовом ОСОБА_4 про зарахування зустрічних позовних вимог, передбачено, що цей Закон має пріоритет перед іншими законодавчими актами у регулюванні відносин, пов?язаних із банкрутством суб?єктів підприємницької діяльності, за виключенням випадків, передбачених у Законі.

Отже, у разі коли при розгляді справи буде з?ясовано, що нормами певних законодавчих актів відповідні правовідносини врегульовано по-іншому, ніж Законом, то застосовуванню підлягають норми Закону.

Судами встановлено, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 31 серпня 2009 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Машинобудівний завод «Оризон» на підставі статті 12 Закону «Про банкрутство» у редакції Закону, чинній до 19 січня 2013 року, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

За положеннями частини шостої статті 12 Закону у тій же редакції дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати тощо, тобто на ті вимоги кредиторів щодо невиплати заробітної плати, які існують на час порушення провадження про банкрутство.

За положеннями частини четвертої цієї ж статті протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства.

Також встановлено, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 17 грудня 2013 року затверджено уточнений реєстр грошових вимог кредиторів та зобов'язано ліквідатора Хоменка О.А. встановити реальну суму заборгованості підприємства-банкрута перед його працівниками із заробітної плати, про що повідомити суд до 20 лютого 2014 року.

За змістом положень частини першої статті 14 Закону України «Про банкрутство» у редакції Закону, чинній до 19 січня 2013 року, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати мають право подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії зазначених заяв та доданих до них документі кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Тобто майнові вимоги кредиторів поза межами строку, встановленого для їх подання, не розглядаються.

Майнова вимога ОСОБА_4 до реєстру не внесена, отже не може розглядатись як майнова вимога, яка може бути задоволена в обраний ОСОБА_4 спосіб.

До того ж судом невірно визначено, що вимоги, заявлені ОСОБА_4 до підприємства, є однорідними з вимогами підприємства до нього.

Так, вимоги ДП «Машинобудівний завод «Оризон» до ОСОБА_4 виникли з вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2010 року, яким задоволено цивільний позов прокурора про стягнення із ОСОБА_4 на користь ДП «Машинобудівний завод «Оризон» спричиненої майнової шкоди в сумі 144 858,76 грн.

Натомість, вимоги ОСОБА_4 до ДП «Машинобудівний завод «Оризон» виникли з позову про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Таким чином, правовідносини сторін у даному випадку не є однорідними з огляду на їх юридичний склад та правові норми, що їх регулюють.

Отже, підстав для застосування положень статті 601 ЦК України та задоволення позову шляхом зарахування однорідних вимог немає.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення з касаційною скаргою) ставка судового збору за подання до суду касаційної скарги на рішення суду становила 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, а судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 1 487,06 грн за подання касаційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Машинобудівний завод «Оризон».

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Машинобудівний завод «Оризон», подану ліквідатором Назаренком Сергієм Анатолійовичем, задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 листопада 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Державного підприємства «Машинобудівний завод «Оризон» про припинення зобов?язання зарахуванням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Машинобудівний завод «Оризон» судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 487,06 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов О. В. Ступак Г. І. Усик