Справа № 573/385/18
Номер провадження 4-с/573/1/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Кліщ О.В.,

при секретарі - Сітало Ю.С.,

скаржника ОСОБА_1,

представника - адвоката - ОСОБА_2,

державного виконавця- Піскуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.2018 року він отримав повідомлення від 20.02.2018 року за № 2520 за підписом державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 З зазначеним повідомленням він категорично не згоден, вважає його незаконним, недійсним, необґрунтованим, упередженним, безпідставним та з цих підстав, посилаючись на ст.82 ЦПК України, оскаржує його у суді.

10.05. 2018 року до суду надійшли заперечення державного виконавця Піскуна В.М., в яких він просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що оскаржувана ОСОБА_1 постанова та дії були прийняті та вчинені у відповідності до чинного законодавства (Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року) і в межах повноважень державного виконавця.

Заявник за скаргою ОСОБА_1, як і його представник за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні доводи скарги підтримав, посилаючись на наведені в ній підстави, зазначив, що він не погоджується з повідомленням державного виконавця Піскуна В.М. від 20.02.2018 року про направлення копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 53196483 щодо стягнення боргу з нього, ОСОБА_1, так як вважає передчасним відкриття виконавчого провадження, посилаючись на те, що ним оскаржено ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 25 січня 2018 року, якою його заяву, ОСОБА_1, про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2016 року залишено без задоволення, а розгляд кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_1 та його захисника- адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Буринського районного суду від 25.01.2018 року було відкладено на 14 листопада 2018 року.

Державний виконавець Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, зазначив, що ним на підставі виконавчого листа № 573/1445/15-к, виданого 21.12.2016 року на виконання вироку Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року, який набрав чинності 06.12.2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 25 229, 55 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, поданого 26.12.2016 року ОСОБА_5 до виконавчої служби, - було 27.12.2016 року відкрито виконавче провадження № 53196483 з примусового виконання виконавчого листа відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2016 року. На момент відкриття виконавчого провадження був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року. Згідно п. 7 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного Закону зазначено, що після набрання ним чинності виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Крім того, пояснив, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена засудженому ОСОБА_1 у встановлений строк та відповідно до положень вказаного Закону вважається, що копія вказаної постанови вручена боржнику. ОСОБА_1 добре відомо про відкриття виконавчого провадження.

Суд, вислухавши осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 18.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 т.70 КК України та засуджено до 6-ти років позбавлення волі, та задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_1 у відшкодування 25 229, 55 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, апеляційна інстанція вказаний вирок залишила без змін.

26 грудня 2016 року була подана заява стягувача ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 25 229, 55 грн. майнової шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди

27 грудня 2016 року державним виконавцем Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53196483(а.с.7).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

27.12.2016 року державний виконавець направив постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі: м.Ворожба, вул.Шкільна, 4 (документ був отриманий адресатом).

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. В заяві сторони виконавчого провадження не було зазначено нової адреси місцезнаходження боржника.

Згідно відповіді на запит № 10187 від 27.12.2016 року до Управління Державної пенітенціарної Служби України повідомлено, що ОСОБА_1 не працевлаштований, станом на 10.01.2017 року знаходиться в Сумському слідчому ізоляторі УДПтС України в Сумській області.

У звязку з чим виконавчий лист та постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено державним виконавцем в бухгалтерію Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Додатково постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» 20.02.2018 року № 2520, відповідно до супровідної від 20.02.2018 року, яку ОСОБА_1 отримав 01.03.2018 року.

Відповідно до ст.ст.3, 4Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають вироки судів та виконавчий документ відповідає вимогам, зазначеним у ст. 4 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 12Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ предявлений у передбачений законом строк.

Отже, у визначений законом строк державним виконавцем направлено копію оскаржуваної постанови боржнику, яка відповідно до зазначених положень вважається останньому врученою належним чином.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 1,8 Конституції України Україна є правовою державою. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Законом ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція ) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відносини, що виникають у звязку з обовязком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюється Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Відтак, присуджені до стягнення вироком суду з заявника на користь стягувача грошові кошти є майном в розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким з моменту винесення наведеного рішення гарантується статтями 1, 8, 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення ЄСПЛ «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

В рішеннях у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року та «Ясіуньєне проти Латвії» від 06.03.2003 року Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої ст.1 Протоколу №1.

Згідно з практикою Європейського суду право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (справа " "Іммобільяре Саффі" проти Італії", заява № 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, § 66).У справі "Кайсин проти України" Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обовязкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі "Бурдов проти Росії" Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невідємною стадією процесу правосуддя.

Судом не встановлено порушень з боку державного виконавця при відкриття виконавчого провадження, чи невідповідності його дій вимогам ст.ст. 3,4,12, Закону України «Про виконавче провадження», тому немає підстав для задоволення скарги засудженого ОСОБА_1

Суд вважає, що задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.76-83,258-261,263-265,447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

Справа № 573/385/18

Пров.№ 4-с/573/1/18

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» жовтня 2018 року м.Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Кліщ О.В.,

при секретарі - Сітало Ю.С.,

скаржника ОСОБА_1,

представника - адвоката - ОСОБА_2,

державного виконавця- Піскуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білопілля скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Білопільського РВ ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_3, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

Повний текст ухвали буде виготовлений 29 жовтня 2018 року.