АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Харків

провадження: № 22ц/790/165/18

справа № 635/4411/15

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого Сащенко І.С.

суддів Коваленко І.П.,Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Бойко А. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 березня 2017 року (суддя Березовська І.В.)

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У червні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вказаним позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 53025,19 доларів США, а також пеню в розмірі 150408 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 61900 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, за користування кредитними коштами понад встановлений строк у подвійному розмірі, з кінцевим терміном повернення не пізніше 25.05.2029 року.

З метою забезпечення зобов'язання за кредитним договором 27.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 206576.

Оскільки ОСОБА_1 умови укладеного договору належним чином не виконувала, станом на 24.02.2017 року виникла заборгованість у розмірі 53025,19 доларів США, з яких: 40538,62 доларів США заборгованість за наданим кредитом, в тому числі прострочена заборгованість 10108,89 доларів США; 12486,57 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість 12486,45 доларів США; а також пеня в сумі 150408,57 грн., з яких: 68813,90 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 81594,67 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Справу було розглянуто за відсутності сторін.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29.03.2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.05.2008 року в розмірі 53 025,19 доларів США та 150 408,57 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів відправлення позивачем на ім'я відповідачів вимог про сплату заборгованості.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором належним чином позичальницею не виконуються, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Встановлено, що 27.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 61900 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.05.2029 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

Згідно п.1.3.1 договору, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту процентна ставка встановлюється у розмірі 12% річних.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору за порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит, та/або комісій банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 27.05.2008 року було укладено договір поруки № 206576, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язався солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з п.п. 1.3, 1.4 зазначеного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 61900 доларів США.

Проте, всупереч встановленим умовам договору, ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання не виконувала, що призвело до виникнення перед установою банку заборгованості, розмір якої станом на 24.02.2017 року становить 53025,19 доларів США, з яких: 40538, 62 доларів США-заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість 10108,89 доларів США; 12486,57 доларів США- заборгованість за відсотками за користування кредитом, у тому числі прострочена заборгованість-12486,45 доларів США; а також пеня, нарахована в порядку п 8.1. кредитного договору в сумі 150408,57 гривень, з яких: 68813,90 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 81594,67 гривень- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

19.03.2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак, вимоги банку залишені без задоволення (а.с.35-38).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, а також приймаючи до уваги, що відповідачі факту наявності заборгованості та суму боргу, визначеної згідно розрахунку позивача, жодним чином не спростовували - доказів на заперечення визначеної позивачем суми боргу суду не надали, призначену судом за клопотанням представника відповідача судово-економічну експертизу з метою визначення фактичного розміру заборгованості по кредитному договору № 0 від 27.05.2008 року проведено не було у зв'язку з її не оплатою та ненаданням додаткових документів для дослідження за клопотанням експерта, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позов банку.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять доказів відправлення позивачем вимог про сплату заборгованості за кредитом на ім'я відповідачів, а також те, що розрахунок заборгованості по кредиту наданий банком є одностороннім та ґрунтується на припущеннях, оскільки такі доводи є лише незгодою відповідачів з рішенням суду та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, із розрахунків заборгованості наданих позивачем, вбачається порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості (а. с. 49-61).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши обставини справи обґрунтовано визнав, що відповідачі порушили права банку невиконанням умов кредитного договору та правильно задовольнив вимоги позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_4