Справа № 137/925/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М.
секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Літин цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
01.06.2018 року ПАТ КБ Приватбанк звернулися до суду з вказаним позовом, зазначили, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву б/н від 06.03.2012 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 3700.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до умов кредитного договору ПАТ КБ Приватбанк виконав свої зобов'язання з надання кредиту, проте ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань не виконав, тому станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість в сумі 113783,63 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3577,18 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 100545,91 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 3766,08 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процента складова) в сумі 5394,46 гривень. Відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту зі сплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно, але він добровільно не розрахувався. Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом та просять стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість по кредиту в розмірі 113783,63 і витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 1762 гривень.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій справу просить розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Зазначає, що позовні вимоги визнає в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3577,18 грн.в іншій частині вимоги просить суд відмовити. У своїх письмових запереченнях від 08.08.2018 р. просив застосувати строк позовної давності до штрафних санкції і пені терміном 1 рік.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.
Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.03.2012 року станом на 31.03.2018 року (а.с.4-5) судом встановлено. що існує заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.03.2012 року в сумі 113783,63 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3577,18 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 100545,91 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 3766,08 гривень, штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процента складова) в сумі 5394,46 гривень. Із копії анкети-заяви (а.с.6), довідки про умови надання кредиту (а.с.10), копії Витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.8-31) судом встановлено, що відповідач отримав кредит у розмірі 3700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.
Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.
У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.
Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.
Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання.
Відповідно до ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.258 ч.2 п. 1) позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до наданого до позову розрахунку (а.с.4-5) станом на 31.03.2018 року судом встановлено, що пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень за період з 30.07.2017 року по 31.03.2018 року становить 900 гривень, які і підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_3, а решта пені в сумі
2866.08 гривень до стягнення не підлягає, оскільки перевищує строк позовної давності.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача: штраф (фіксована частина)в розмірі 500.00 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 5394.46 грн. за порушення позичальником строків платежів, однак розрахунку штрафних санкцій суду не надано. Суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Разом з тим умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені (додаткової комісії) як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору (а.с. 17 зв.).
У той самий час згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів більше ніж на 30 днів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим кредитним договором (а.с. 27).
Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року в справі № 6-2003цс15.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки з кредитного договору вбачається, що штраф і пеня це відповідальність за один і той же вид порушення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 105023.09 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 3577,18 гривень, заборгованості по пені в сумі 900 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 100545.91 гривень.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з платіжного доручень про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених позивачем, складає 1762,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 105023.09 грн. х 100% : 113783,63 грн. ціни позову = 92.3_%), тобто 92.3 % від суми сплаченого судового збору 92.3% х 1762,00 грн:/100% = грн), що складає 1626,40 грн.
Керуючись ст.ст. 4,12,48,76,81,141, 247, 259,263-268 ЦПК України і на підставі ст.ст.15,16,22,256, 258, 261, 266, 509, 549, 526,1054 ЦК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.