Справа № 466/3981/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу - Лозинська Оксана Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в:

22 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_7 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу - Лозинська Оксана Михайлівна, в якій просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування, скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, номер запису про право власності: 21001140 та 21001186 від 15.06.2017 року та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що він є спадкоємцем після смерті вітчима ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 17,4 кв. м., яка була придбана померлим на підставі договору купівлі - продажу 12.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міщаковою С.Ф. З метою оформлення спадкових прав він звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю разом із померлим ОСОБА_9 13.09.2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова встановлено факт спільного проживання однією сім'єю позивача та ОСОБА_9 У подальшому 23.10.2017 року позивач звернувся до третьої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте з'ясувалось, що згідно даних перевірки в Спадковому реєстрі, спадкова справа після смерті ОСОБА_9 зареєстрована приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. Крім того, випадково дізнався, відповідачкою ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2017 року, а також те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2017 року визнано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_3, при цьому 1/2 частина квартири визнана за відповідачкою як така, що була набута у шлюбі разом із ОСОБА_9, а 1/2 частина квартири визнана за ОСОБА_3 в порядку ст.1264 ЦК України як спадкоємця четвертої черги, яка спільно проживала не менше як п'ять років разом з померлим. Не погоджуючись із судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2017 року ним подано апеляційну скаргу. 10.05.2018 року постановою Апеляційного суду Львівської області скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2017 року, і оскільки між сторонами існує спір по право, роз'яснено позивачу звернутися до суду за правилами загального позовного провадження.

Позивач не визнає та заперечує ту обставину, що відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_9 проживали спільно однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а відтак ОСОБА_3 не є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_9 Він вважає себе спадкоємцем четвертої черги після смерті свого вітчима в порядку ст.1264 ЦК України, таким, що проживав з ним спільно з 08.02.2002 року за адресою: м.Львів, АДРЕСА_3 до 04.03.2016 року, а з 04.03.2016 року вдвох переїхали до спірної квартири. Позивач є пасинком померлого, який спільно проживав із спадкодавцем, був пов'язаний з ним спільним побутом, мав взаємні права та обов'язки, продовжує проживати у спірній квартирі, утримує її, сплачує комунальні послуги. Дані обставини підтверджуються доказами, зокрема копіями його паспорту та спадкодавця, будинковою книгою, квитанціями про оплату комунальних послуг, договором на замовлення та організацію поховання спадкодавця та договором на виготовлення та встановлення надмогильної споруди. Крім того, вважає, що відповідач ОСОБА_3 до нотаріуса не зверталася з приводу оформлення спадкових прав як спадкоємець четвертої черги, а лише як колишня дружина із заявою про видачу свідоцтва про право на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, на підставі якої їй могло б бути видано свідоцтво лише на половину квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що предметом спору є лише половина спірної квартири по АДРЕСА_1, оскільки інша половина була набута ОСОБА_3 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_9 і належить відповідачці як спільна сумісна власність і не входить до предмету спору.

09.07.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позов від Головного територіального управління юстиції у Львівській області, згідно якого вбачається, що Головне територіальне управління юстиції у Львівській області є неналежний відповідач у справі.

Судом за клопотанням представника позивача залучено іншого відповідача - ОСОБА_7 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, надавши пояснення, аналогічні, які викладені у ній, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовну заяву підтримала, надала пояснення з приводу заявлених позовних вимоги, надала заперечення на відзив, просила задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечила.

Представник відповідача ОСОБА_4 подала відзив на позовну заяву, надала пояснення та у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради проти задоволення позовних вимог заперечив, подав відзив на позовну заяву.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Лозинська О.М. у судове засідання не з'явилася, подала відзив на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечила та просила слухати справу у її відсутності.

Судом під час розгляду справи задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик та допит свідків.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та її представника, показання свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мішаковою С.Ф. ( а. с. 55, 56).

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, при цьому часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 перебувала із ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі з 07.03.1998 року по 13.02.2007 року. 13 лютого 2007 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, про що зроблено актовий запис № 85 (а. с. 44).

ІНФОРМАЦІЯ_11 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, про що складено відповідний актовий запис № 384 ( а. с. 42).

Після смерті ОСОБА_9 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лозинською О.М. було відкрито спадкову справу №5-2016, видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру по АДРЕСА_2, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру по АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року у справі №466/9050/16-ц, було визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як частку у спільному майні подружжя та право власності на 1/2 частину в порядку спадкування як спадкоємця четвертої черги. ( а. с. 75-76). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних правах Апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018 року апеляційне провадження закрито ( а. с. 127-128).

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03.07.2018 року залишено без змін ( а. с. 229-231).

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідачки ОСОБА_3 і також відносить себе до спадкоємців четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_9, посилаючись на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2017 року (справа №464/4984/17), яким задоволено його заяву та встановлено факт його спільного проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_9, з 08.02.2002 року по день смерті спадкодавця ( а. с. 59-60).

10.05.2018 року постановою Апеляційного суду Львівської області рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.09.2017 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_9 у зв'язку із недоведеністю вимог, оскільки позивач ОСОБА_1 не довів належними, допустимими та достатніми доказами обґрунтованість заяви: факт його проживання з ОСОБА_9 однією сім'єю з 08.02.2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_11 року, дня смерті ОСОБА_9 ( а. с. 142-144). Не погоджуючись із вказаним рішення позивач ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 27.06.2018 року відкрито касаційне провадження.

Із паспорта громадянина України ОСОБА_1 вбачається, що з 08 лютого 2002 року він був зареєстрований у АДРЕСА_3, знятий з реєстрації за цією адресою 26 лютого 2016 року ( а. с. 48).

Із договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 5 вересня 2001 року вбачається, що з 2001 року її власником була мати позивача - відповідач ОСОБА_3 Цю квартиру вона відчужила на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайленко О.В., зареєстрованого в реєстрі 212 ( а. с. 124, 125).

На момент смерті ОСОБА_9, позивач ОСОБА_1 з 04.03.2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, до того він разом із померлим ОСОБА_9 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_3.

Із будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що власник ОСОБА_9 та позивач ОСОБА_1 були зареєстровані за цією адресою 4 березня 2016 року. ( а. с. 40-41). Квитанції на оплату комунальних послуг не підтверджують спільне проживання позивача і померлого ОСОБА_9 однією сім'єю і ведення ними спільного господарства, а лише вказують на чиє ім'я вони виписані обслуговуючою організацією - то ім'я ОСОБА_13, то на ОСОБА_9

Суд не приймає до уваги акт від 16.08.2018 року, складений ЛКП «Старий Львів» в тому, що у квартирі АДРЕСА_3 був зареєстрований та проживав ОСОБА_9, оскільки такий акт складений через два роки після смерті померлого ОСОБА_9 та не є належним й допустимим доказом ведення спільного господарства та проживання однією сім'єю позивача та померлого ОСОБА_9

Крім того, суд критично відноситься до показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 та самого позивача. Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що знала померлого ОСОБА_9, оскільки разом гуляли з собаками, інколи заходила до ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3. Останній перебував у квартирі сам. Останнім часом приблизно 3 роки інколи бачила позивача. Свідок ОСОБА_15 ствердив, що у 2013 році допомагав померлому ОСОБА_9 перевозити деякі речі з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 - новий холодильник, пральну машину, а також вони гуляли разом зі собаками.

Допитаний у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 як свідок пояснив, що з 2008 року до дня смерті ОСОБА_9 вони проживали разом. Крім того, в період з 2001 по 2006 рік перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох дітей, з 2010 по 2013 рік перебував у другому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16, мав ще одну дитину та проживав АДРЕСА_3, де були нормальні умови проживання, і в кімнаті приблизною площею 8 кв. м. спали всі на одному ліжку. 1 березня 2016 року переїхав разом з померлим проживати на АДРЕСА_1 Проте, ОСОБА_9 помер на АДРЕСА_3. Позивач здійснював його поховання та встановив надмогильну споруду. Проте договір на виготовлення і встановлення надмогильного пам'ятника №91Д від 17.05.2017 року укладений на ім'я ОСОБА_15 ( а. с. 53).

Допитана у судовому засіданні як свідок відповідач ОСОБА_3 пояснила, що померлий ОСОБА_9 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_3, а проживав АДРЕСА_2. Квартира по АДРЕСА_3 належала їй на праві приватної власності до 26.02.2016 року, яка була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Михайленко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 212. Квартира визнана аварійною, що загрожує обвалом відповідно до рішення Львівської міської ради №542 від 11.12.2002 року. У квартирі не було жодних побутових умов для нормального проживання. ОСОБА_9 міг перебувати у вказаній квартирі, оскільки мав там свої інструменти. Обставини спільного проживання разом з померлим ОСОБА_9 встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.05.2017 року. На підставі вищезазначеного рішення вона зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом від 20.06.2017 року. Організацію поховання померлого ОСОБА_9 здійснювала за власні кошти.

Свідок ОСОБА_17, який є рідним братом позивача, ствердив, що вітчим ОСОБА_9 завжди проживав АДРЕСА_2 разом з матір'ю - відповідачкою ОСОБА_3 По АДРЕСА_3 міг перебувати, оскільки охороняв квартиру від сторонніх осіб. В квартирі не було води, світла та газу, оскільки вона була аварійною. Всі витрати, пов'язані із похованням померлого ОСОБА_9 здійснювала його мати ОСОБА_3 Позивач в період з 2002 до дня смерті ОСОБА_9 перебував у двох зареєстрованих шлюбах, проживав за різними адресами і ніколи не вів спільного господарства з померлим.

Свідок ОСОБА_18 ствердила, що знала померлого ОСОБА_9 та відповідачку ОСОБА_3 приблизно з 2012 року, які проживали разом АДРЕСА_2. По АДРЕСА_3 померлий тримав свої інструменти, бо той столярував, собаку, з якою вона допомагала гуляти. Квартира була в жахливому стані, туалету не було, обвисла стеля, яка могла впасти на голову. Вперше побачила позивача лише на похороні ОСОБА_9

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не надано, а судом не здобуто жодного належного та допустимого доказу щодо наявності підстав для визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації.

Крім того, позивач ОСОБА_1 та його представник не змогли пояснити суду, які вимоги ставляться до відповідача ОСОБА_7 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року. Відповідно до ст.27 Закону « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі зокрема п. 9 - рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, номер запису про право власності 21001140, 21001186 від 15.06.2017 року здійснена на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/9050/16-ц від 05.05.2017 року.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що твердження, викладені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження, а тому вважає за необхідне відмовити повністю в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1216, 1220, 1264 ЦК України, ст. ст. 18, 76, 81, 82 ч. 1 ст. 141, ч. 9 ст. 158, 258-259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10., ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9., ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_7 державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ЄДРПОУ - 26526811, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 299, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу - Лозинська Оксана Михайлівна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації права власності - відмовити у повному обсязі.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.05.2018 року шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - НОМЕР_5 - скасувати.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2018 року.

Суддя Р. Б. Єзерський