Справа № 660/814/18
Номер провадження 2/660/245/18
23 жовтня 2018 рокусмт. Нововоронцовка
Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Гончаренка О.В.
при секретарі Свяцькому О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нововоронцовка Херсонської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЮГТРАНС" про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, а також стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з інфляцією заробітної плати, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Компанія Югтранс» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, а також стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з інфляцією заробітної плати. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, з 05.12.2012 року по 17.04.2013 року працював у Нововоронцовській філії товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Югтранс» м.Нова Каховка Херсонської області. За весь час роботи заробітна плата не виплачувалася, тому утворилась заборгованість, яка становить 6445,67 грн. Оскільки, при звільненні позивачу заборгованість по заробітній платі виплачена не була, тому просив стягнути з відповідача заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з інфляцією.
В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача у засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме копії трудової книги, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з "Компанія "ЮГТРАНС", працюючи на посаді водія автотранспортних засобів 1-го класу з 05.12.2012 року до 17.04.2013 року. Звільнений наказом №37-к від 17.04.2013 року за ст.38 КЗпП України (власне бажання), що підтверджується записом в трудовій книжці.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Як вбачається з матеріалів справи у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, всі суми, що належать ОСОБА_1 від ТОВ "Компанія "ЮГТРАНС", виплачені не були. Згідно довідки №085 від 22.04.2013 року, наданої відповідачем, нарахована заробітна плата ОСОБА_1 з січня 2013 року по березень 2013 року складає 4301,25 грн.
Докази того, що вищевказана заборгованість виплачена позивачу ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні, враховуючи надані позивачем розрахунки, які відповідачем не спростовані, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Разом з тим, підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з інфляцією, зважаючи на наступне.
Згідно з положеннями ст.95 ч.6 КЗпП України, ст.ст.33, 34 Закону України «Про оплату праці» заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Статтею 34 вказаного Закону передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход до уваги не береться).
Також, обґрунтованою є вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 24 січня 2014 року (справа № 6-144ц13) «Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні».
Згідно розрахунку, середньоденна заробітна плата складає 71,69 грн. ( 2867,50 грн. /фактична заробітна плата за останні два місяці роботи / : 40 днів / кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи = 71,69 грн.).
Розмір середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку, відповідно по місяцях складає (розмір середньоденної заробітної плати х кількість днів затримки) : за квітень 2013 року 1577,18 грн. (22 робочих дні), за травень 2013 1362,11 грн.( 19 робочих днів), за червень 2013 року-1290,42 грн. (18 робочих днів); за липень 2013 року-1648,87 грн. (23 робочих дні); за серпень 2013 року-1505,49 грн. (21 робочий день); за вересень 2013 року-1505,49 грн. (21 робочий день); за жовтень 2013 року 1648,87 грн. (23 робочих дні); за листопад 2013 року 1505,49 грн. (21 робочий день); за грудень 2013 року 1577,18 грн. (22 робочих дні); за січень 2014 року 1505,49 грн. (21 робочий день); за лютий 2014 року 1433,80 грн. (20 робочих днів); за березень 2014 року 1433,80 грн. (20 робочих днів); за квітень 2014 року 1505,49 грн. (21 робочий день); за травень 2014 року 1362,11 грн. (19 робочих днів); за червень 2014 року 1362,11 грн. (19 робочих днів); за липень 2014 року 1648,87 грн. (23 робочих дні); за серпень 2014 року 1433,80 грн. (20 робочих днів); за вересень 2014 року 1577,18 грн. (22 робочих дні); за жовтень 2014 року-1648,87 грн. (23 робочих дні); за листопад 2014 року-1433,80 грн. (20 робочих днів); за грудень 2014 року-1648,87 грн. (23 робочих дні); за січень 2015 року 1362,11 грн. (19 робочих днів); за лютий 2015 року 1505,49 грн. (21 робочий день); за березень 2015 року 1505,49 грн. (21 робочий день); за квітень 2015 року- 1505,49 грн. (21 робочий день); за травень 2015 року- 1290,42 грн. (18 робочих днів); за червень 2015 року 1433,80 грн. (20 робочих днів); за липень 2015 року 1648,87 грн. (23 робочих дні); за серпень 2015 року 1433,80 грн. (20 робочих днів); за вересень 2015 року 1577,18 грн. (22 робочих дні), за жовтень 2015 року 1648,87 грн. (23 робочих дні), за листопад 2015 року 358,45 грн. (5 робочих днів).
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що не провівши з позивачем остаточного розрахунку при звільненні, позивач допустив порушення прав останнього і це призвело до моральних страждань та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані обставини відповідно до ст.237-1 КЗпП України є підставою для відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівникові. Тому, з урахуванням розміру існуючої заборгованості, тривалістю не проведення фактичного розрахунку при звільненні, ступеню вини відповідача та глибини душевних страждань позивача, враховуючи обґрунтованість позовної вимоги, суд визначає розмір завданої моральної шкоди в 2000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Компанія «ЮГТРАНС» необхідно стягнути 707,82 грн. судового збору в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, Законом України «Про оплату праці» суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ЮГТРАНС" про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, а також стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з інфляцією заробітної плати задовольнити частково.
В решті позову - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
СуддяОСОБА_2