Провадження №2/359/2332/2018
Справа №359/6306/18
УХВАЛА

20 серпня 2018 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Бориспільська районна державна адміністрація, комунальне підприємство «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, якою просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:0096 площею 0,1186 га, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Квіткова.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказав на те, що ним подано до суду позов про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації та витребування майна. У звязку з цим, ОСОБА_1 вважає, що запропонований ним вид забезпечення позову є абсолютно співрозмірним та адекватним позовним вимогам, а також унеможливить перепродаж спірної земельної ділянки до розгляду справи у судовому порядку. Оскільки, є велика ймовірність і наступних продажів земельної ділянки або дарування, вчинення інших можливих юридичних дій з цим майном, що в подальшому може утруднити виконання рішення та призведе до подачі нових позовів щодо спірної земельної ділянки.

За правилами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Тому, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без виклику учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, суд звертає увагу на те, що в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не зазначив жодного доказу на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Встановлено, що між сторонами про справі виник спір щодо правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на зазначену земельну ділянку, який в подальшому на підставі цивільно-правової угоди відчужим її на користь ОСОБА_3

Крім цього, заявник зазначає, що ОСОБА_3 відчужив спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_4

З огляду на вказані твердження заявника на даний час власником спірної земельної є ОСОБА_4

Водночас, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн від 26 лютого 2017 року власником земельної ділянки площею 0,1186 га з кадастровим номером :01:002:0096, що розташовується в Київській області, Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Квіткова, є ОСОБА_3

За вказаних обставин, на даний час суд позбавлений можливості перевірити належність спірної земельної ділянки на праві приватної власності відповідачу по справі.

Поряд з цим, слід зазначити, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є відповідачем у справі є прямим та грубим порушенням конституційних прав власника, гарантованих ст.41 Конституції України.

Тому, оцінюючи доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням принципів розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову, а також забезпечення збалансованості інтересів сторін, враховуючи спроможність запропонованого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд приходить до переконання, що заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання майбутнього рішення суду.

В заяві про забезпечення позову міститься лише посилання на диспозицію норми ст.149 ЦПК України про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак відсутні відповідні докази, які дають підстави вважати обґрунтованим припущення про те, що відповідач має намір або здійснює дії, спрямовані на відчуження належного їй майна.

З огляду на ці обставини суд вважає, що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Тому, у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ч.1 та ч.2 ст.149, п.1 ч.1 ст.150, ч.1 ст.153, п.1 ч.1 ст.258, ст.260, п.4 ч.1 ст.353 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський