Справа № 598/164/18
провадження № 2/598/211/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"15" серпня 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Щербатої Г.Р.

секретаря Довбуш М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб із відповідачем не склався через різницю їхніх характерів, розходження у поглядах на сімейне життя, взаємних прав та обов`язків подружжя. На протязі одного року сторони проживають окремо, фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, зберегти сім`ю та миритися із відповідачем позивач не бажає.

В судове засідання позивач та його представник адвокат ОСОБА_3 не з`явилися, однак від них на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розгляди у її відсутності, позовні вимоги визнає і не заперечує щодо розірвання шлюбу.

Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 24 січня 2004 року у виконкомі Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 01.

Від цього шлюбу подружжя має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася.

Між сторонами склалися неприязні стосунки, що привело до неможливого подальшого спільного проживання у шлюбі, а тому тривалий час вони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, і стверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, тому відновлювати подружні стосунки між собою не бажають, що суперечить їх інтересам і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 104, 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, 12, 81, 263, 265, 268, 352 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 24 січня 2004 року виконкомі Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 01.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Р.Щербата