Справа № 496/1762/17
Провадження № 2/496/436/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі переплату пенсії у розмірі 6225,86 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області та з 07.09.2016 року отримував пенсію за вислугу років, як робітник локомотивних бригад, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV. За результатами перевірки правильності та обґрунтованості довідки № ВИДК-24/48 від 07.09.2016 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наданої відповідачем до управління, було встановлено, що ОСОБА_1 працював з 01.02.1983 року по 31.08.2016 року на посадах слюсаря рухомого складу, оглядача вагонів, оглядача-ремонтника вагонів на пунктах контральто-технічного обслуговування вагонів Одеса-Порт магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу, що не передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583. З 28.12.1991 року пункт контрольно-технічного обслуговування перейменовано в пункт технічного обслуговування. У зв'язку з цим, управлінням Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області було прийнято рішення № 109 про відмову відповідачу в призначенні пенсії за вислугу років, згідно п. «а» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ. Крім цього, управлінням було прийнято рішення № 179 від 27.02.2017 року про утримання з відповідача надміру виплачених сум пенсії з 07.09.2016 року по 31.10.2016 року у сумі 6225,86 грн., однак утримати їх не виявляється можливим, оскільки останньому з 01.12.2016 року припинено виплату пенсії. До цього часу сума боргу управлінню відповідачем не відшкодована, а тому представник позивача звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідач до судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2017 року, яка набрала законної сили, скасовано рішення управлінням Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області № 109 від 27.01.2017 року про відмову в призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити йому пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2016 року відповідач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років та надав трудову книжку, а також довідку виробничого підрозділу Служби вагонного господарства «Експлуатаційне вагонне депо Одеса-Застава 1» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ПАТ «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» виробничого підрозділу «Експлуатаційному вагонному депо Одеса-Застава 1» за період з 01.02.1983 року по 31.08.2016 року на посадах слюсаря рухомого складу, оглядача вагонів, оглядача-ремонтника вагонів на пунктах контральто-технічного обслуговування вагонів Одеса-Порт магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу (а.с.4, 8-9).

На підставі поданих документів, з 07.09.2016 року відповідач отримував пенсію за вислугу років, як робітник локомотивних бригад, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583, передбачено посаду оглядачів-ремонтників вагонів магістральних залізниць, зайнятих на пунктах технічного обслуговування вагонів станцій позакласних 1 та 2 класу.

За результатами перевірки правильності та обґрунтованості довідки № ВИДК-24/48 від 07.09.2016 року про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, позивачем встановлено, що ОСОБА_1 працював з 01.02.1983 року по 31.08.2016 року на посадах слюсаря рухомого складу, оглядача вагонів, оглядача-ремонтника вагонів на пунктах контральто-технічного обслуговування вагонів Одеса-Порт магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу, що не передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583, з 28.12.1991 року пункт контрольно-технічного обслуговування перейменовано в пункт технічного обслуговування.

У зв'язку з цим, управлінням Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області було прийнято рішення № 109 (вих. № 456/03від 23.01.2017 року) про відмову відповідачу в призначенні пенсії за вислугу років, згідно п. «а» ст. 55 Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (а.с.10).

Крім цього, управлінням було прийнято рішення № 179 від 27.02.2017 року про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум пенсії з 07.09.2016 року по 31.10.2016 року у сумі 6225,86 грн. (а.с.11).

Представник позивача вказує, що утримати борг з відповідача не виявляється можливим, оскільки останньому з 01.12.2016 року припинено виплату пенсії. Відповідачу неодноразово надсилалися листи з проханням добровільно повернути зазначені кошти, але цього часу сума боргу відповідачем не відшкодована, в зв'язку з чим він просить на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України витребувати у відповідача безпідставно набуте майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а ст. 1213 вказаного Кодексу передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

З постанови Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2017 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року залишена без змін, визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області № 109 від 27 січня 2017 року про відому в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області) призначити йому пенсію за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подачі останнім заяви про призначення пенсії.

Враховуючи те, що рішення № 109від 27 січня 2017 року УПФ у Біляївському районі на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуте майно скасовано, а тому в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, ст. ст. 12, 13, 82 ч. 5, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Малиновському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесі в позові до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії у розмірі 6225,86 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя Л.О. Пендюра