Дата документу 27.10.2018
Справа № 501/1747/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів»

предмет та підстави позову: про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні

сторони в судове засідання не викликались

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. 02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, в якому просить судстягнути з Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» на її користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 59860,62 грн., з якої підлягають утриманню ПДФО та військовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона у період з 22 грудня 2016 року по 10 серпня 2017 року знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» на посаді в.о. заступника начальника ДП «Чоразморшлях» з економіки. Під час її знаходження в трудових правовідносинах в відповідачем заробітної плати вона не отримувала внаслідок відсутності грошових коштів.

10 серпня 2017 року наказом №66/к позивачка була звільнена за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Після припинення трудових відносин з відповідачем їй не було сплачено належні для сплати кошти, вона їх отримала тільки після того як звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу, тобто із запізненням. У зв'язку з цим позивачка звернулась до суду з даним позовом.

2. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що у разі прийняття судом рішення про стягнення з ДП «Чоразморшлях» середнього заробітку за затримку розрахунку з ОСОБА_1 сума стягнення не може перевищувати 48 187,80 грн. У відзиві представник позивача посилається на відсутність вини підприємства, рахунки якого арештовані та вилучено документацію підприємства.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою судді від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

4. Відповідач надав відзив на позов 12.09.2018 року.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із тим, що проведення судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження здійснювалося без виклику учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у період з 22 грудня 2016 року по 10 серпня 2017 року знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» на посаді в.о. заступника начальника ДП «Чоразморшлях» з економіки (а.с.12-15).

7. 10 серпня 2017 року наказом №66/к позивачка звільнена за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.15).

8. Наказом Приморського районного суду м.Одеса від 07.09.2017 року стягнуто з ДП «Чоразморшлях» на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 53 344, 63 гривень (а.с.18).

9. Згідно банківської виписки вбачається, що відповідач виконав рішення суду 04.04.2018 року (а.с.20).

V. Оцінка Суду.

10. Згідно ч.1 ст 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

11. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

12. Як вказано у ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

13. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.

14. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

15. Таким чином, оскільки з моменту звільнення та на момент звернення позивача із позовом до суду у відповідача існувала заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, то підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки.

16. Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13).

17. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.01.2015 року у справі № 6-195цс14).

18. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

19. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року) згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

20. Отже, враховуючи факт затримки виплати заробітної плати та розмір середнього заробітку в сумі 369,51 грн. в день, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь звільненого працівника середнього заробітку за період затримки розрахунку, оскільки за своєю правовою природою середній заробіток у відповідності до ст.117 КЗпП України є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

21. Суд розрахував вказану суму таким чином: 369,51 грн. (середньоденна заробітна плата) х 162 (робочих днів затримки) = 59 860,62 грн.

22. За вказаних обставин посилання відповідача на відсутність вини підприємства, рахунки якого арештовані та вилучення документації підприємства не заслуговують на увагу та не виключають застосування положення ст.117 КЗпП України в якості відповідальності роботодавця за затримку розрахунку при звільненні.

23. Відповідно ч. ч.1, 2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

24. Згідно ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

25. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

26. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

27. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

30. Отже, у зв'язку із задоволенням позову у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 17, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст.47 ч.1, 94 ч.1, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» (місцезнаходження: вул.Судоремонтна, буд.35, смт.Олександрівка, м.Чорноморськ, Одеська область, індекс: 68091, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, індекс: 67513, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 59860,62 грн., з якої підлягають утриманню ПДФО та військовий збір.

3. Стягнути з Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» (місцезнаходження: вул.Судоремонтна, буд.35, смт.Олександрівка, м.Чорноморськ, Одеська область, індекс: 68091, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України ) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

8. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

9. Повний текст рішення складено 27 жовтня 2018 року.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко