Провадження № 4-с/161/113/18
У Х В А Л А

18 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Маковецької Т.М.

з участю представника заявника ОСОБА_1

представника державної виконавчої служби ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця ,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вищезазначеною скаргою в порядку цивільного судочинства, мотивуючи її тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 11 квітня 2014 року в цивільній справі № 161/674/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства „ОСОБА_4 Аваль" () 17 694 240,76 гривень заборгованості за кредитними договорами №010/08-11/1904-29 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-32 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-39 від 11.09.2008 року, №010/08-11/1904-45 від 09.12.2008 року, №010/08-11/1904-25 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-34 від 25.04.2.008 року, №010/08-11/1904-41 від 18.09.2008 року, №010/08-11/1904-48 від 09.12.2008 року, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди №010/08-11/1904 від 11.07.2007 року, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 563 227,05 гривень; заборгованість за відсотками - 2 334 050,44 гривень; пеня за порушення строків сплати кредиту - 673 630,69 гривень; пеня за порушення строків сплати відсотків - 123 332,59 гривень, понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 гривень.

На виконання зазначеного рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист № 161/674/14-ц строком пред'явлення до виконання до 21 червня 2015року. 06 серпня 2014 року старший державний виконавець Попів Р.І. відкрив виконавче провадження № 44280367 з метою примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2014 року в цивільній справі №161/674/14-ц.

21 січня 2016 року між публічним акціонерним товариством „ОСОБА_4 Аваль", та публічним акціонерним товариством «АРТЕМ-БАНК», (), був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ „ОСОБА_4 Аваль" відступив ПАТ «АРТЕМ-БАНК» права вимоги за кредитними договорами №010/08-11/1904-29 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-32 від 25.04.2008 року, №№010/08-11/1904-39 від 11.09.2008 року, №010/08-11/1904-45 від 09.12.2008 року, №010/08-11/1904-25 від 25.04.2008року, №010/08-11/1904-34 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-41 від 18.09.2008 року, №010/08-11/1904-48 від 09.12.2008 року, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №010/08-11/1904 від 11.07.2007 року, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

21 січня 2016 року між публічним акціонерним товариством «АРТЕМ-БАНК», , та товариством з обмеженою відповідальністю «АРГО-Р», , був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «АРТЕМ-БАНК» відступив ТзОВ «АРГО-Р» права вимоги за кредитними договорами №010/08-11/1904- 29 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-32 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-39 від 11.09.2008 року, №010/08-11/1904-45 від 09.12.2008 року, №010/08-11/1904-25 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-34 від 25.04.2008 року, №010/08-11/1904-41 від 18.09.2008 року, №010/08-11/1904-48 від 09.12.2008року, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди №010/08-11/1904 від 11.07.2007 року, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

16 серпня 2018 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, на підстави ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2018 року в цивільній справі №161/674/14-ц про заміну стягувача, виніс постанову про заміну стягувача ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН АВАЛЬ» на його правонаступника ТзОВ «АРГО-Р».

16 серпня 2018 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, на підстави заяви ТзОВ «АРГО-Р» про повернення виконавчого листа без виконання від 30.07.2018 року , виніс постанову про повернення виконавчого листа № 161/674/14-ц стягувачу ТзОВ «АРГО-Р».

16 серпня 2018 року головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, на підстави заяви ТзОВ «АРГО-Р» про повернення виконавчого листа без виконання від 30.07.2018 року, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 1769840,78 грн. Зазначена постанова від 16 серпня 2018 року про стягнення з нього виконавчого збору отримана ним поштою 28 серпня 2018 року.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, який справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби і стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу за виконавчим документом. Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10відсотків від фактично стягнутої суми. Беручи до уваги, що грошові кошти на користь стягувача ні добровільно, ні в примусовому порядку він не сплачував, державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 161/674/14-ц від 18.07.2014 року, державний виконавець не мав права на стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 16 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору, а така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

При стягненні виконавчого збору, відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Посилаючись на наведене, заявник просить суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5, вчинені в межах виконавчого провадження № 44280367, щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 16 серпня 2018р., визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про стягнення з нього, ОСОБА_3, виконавчого збору від 16 серпня 2018 року в межах виконавчого провадження № 44280367.

Представник субєкта оскарження подав відзив на скаргу, який обґрунтовує зокрема, тим, що заявник, у встановлений для самостійного виконання строк, не сплатив у жодній сумі заборгованість, яка зазначена у виконавчих листах, а також не вчинив дій по зміні способу і порядку виконання судових рішень, а тому , на його думку, державний виконавець прийняв оскаржувану постанову про стягнення з ОСОБА_3, як боржника у виконавчому провадженні, виконавчого збору правомірно, в звязку з чим просить залишити скаргу ОСОБА_3 В І. на дії державного виконавця в ході виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2014р. в цивільній справі № 161/674/14-ц без задоволення.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав .

Представник субєкта оскарження скарги не визнав з підстав, зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

При судовому розгляді скарги встановлено, що ОСОБА_3 оскаржує дії державного виконавця щодо виконання ним рішення, ухваленого місцевим загальним судом, а саме: рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області 11 квітня 2014 року в цивільній справі № 161/674/14-ц

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зі змісту поданої скарги вбачається, що ОСОБА_3 звернувся в суд та просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього виконавчого збору.

Згідно ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В свою чергу, ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено спеціальний порядок оскарження судового рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з якими відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вище викладене, провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 слід закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.1 п.1 ст.255 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця.

Розяснити скаржнику право звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта