Справа № 580/1185/18
Номер провадження 2/580/471/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Стеценка В. А.,

за участю секретаря Радковської О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.12.1995 року в с. Миронівщина Лебединського району Сумської області помер рідний дядько ОСОБА_2. Після смерті останнього, залишилося спадкове майно до складу якого входить право на земельну частку (пай) площею 3,74 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та право на яку належало померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0239717, виданого Лебединською державною адміністрацією 22.08.1997 року, зареєстрованого у книзі реєстрації 27.03.1997 року за № 717. Спадкоємців першої черги за законом померлої дядько не мав, спадкоємцем другої черги за законом за правом представлення являється вона, оскільки її батько - рідний брат померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 помер раніше за брата 21.05.1993 року. За життя дядько склав заповіт на ОСОБА_4, але вона не виявила бажання прийняти спадщину та не подавала заяву про її прийняття. При звернені до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав позивачці було розяснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого дядька вона не може, так як останній помер в 1995 році, і за нормами Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року вона не має прав на отримання спадщини.

У звязку з цим, вона звернулася до суду і просила визнати за нею спадкоємицею за законом померлого 08.12.1995 року у с. Миронівщина Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) площею 3,74 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та право на яку належало померлому ОСОБА_2 на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0239717 виданого Лебединською районною державною адміністрацією 22.08.1997 року , зареєстрованого у книзі реєстрації 27.03.1997 року за № 717.

В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області в підготовче судове засідання теж не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності і проти задоволення позовних вимог в підготовчому судовому засіданні не заперечив.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З паспорта, картки, свідоцтв (а.с. 4-5, 8-9), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Миронівщина Лебединського району Сумської області, мешканка вул. Садова 10 с. Гринцеве Лебединського району Сумської області, і/н НОМЕР_1, її батьком є ОСОБА_3

З свідоцтв (а.с. 6-7, 12), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_3 помер 21.05.1993 року, актовий запис № 33, ОСОБА_2 помер 08.12.1995 року, актовий запис № 34, ОСОБА_6 помер 25.07.2008 року, актовий запис № 613.

З сертифікату (а.с. 10), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка знаходилася в колективній власності КСП ім. Єнгельса на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області.

З заповіту (а.с. 11), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2 10.08,1993 року заповів все своє майно ОСОБА_4.

З довідки (а.с. 13), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_2, який помер 08.12.1995 року, на день смерті був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт від його імені не змінювався і не скасовувався.

З рішення (а.с. 14), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 06.02.2018 року рішенням Лебединського райсуду було встановлено факт родинних відносин між моперлим 21.05.1993 року ОСОБА_3 та померлим 08.12.1995 року ОСОБА_2, тобто що вони були рідними братами.

З повідомлення (а.с. 15), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що вартість земельної частки (паю), яка належала ОСОБА_2 з урахуванням індексації станом на 08.12.1995 року становить 15 690 грн. 00 коп.

З листа та інформаційних довідок (а.с. 19-25), досліджених в судовому засіданні вбачається, що після смерті ОСОБА_2, померлого 08.12.1995 року, спадкова справа не заводилась.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, між сторонами мають місце цивільні правовідносини і позов підлягає до задоволення, оскільки в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що 08.12.1995 року в с. Миронівщина Лебединського району Сумської області помер рідний дядько позивачки ОСОБА_2. Після смерті останнього, залишилося неуспадковане майно, в тому числі право на земельну частку (пай) площею 3,74 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та право на яку належало померлому дядькові на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0239717 від 22.08.1997 року. При звернені до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав позивачці було розяснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого дядька вона не може, так як останній помер в 1995 році, і за нормами Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року вона не має прав на отримання спадщини.

Вказані обставини встановлені з матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1222 1223, 1268 ЦК України, громадяни України можуть бути субєктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину.

Суд враховує, що позивачка підтримує свої вимоги, що вони підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в підготовчому судовому засіданні, а відповідач не заперечує проти задоволення позову.

Крім того, суд берет до уваги і ту обставину, що не зважаючи на тривалий проміжок часу, який пройшов з дня смерті ОСОБА_2 та наявність заповіту його майно є неуспадкованим, що крім позивачки інші особи не зверталися за отриманням його спадщини та вважає необхідним задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-80, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1222 1223, 1268 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою вул. Садова 10 с. Гринцеве Лебединського району Сумської області, і/н НОМЕР_1, спадкоємицею за законом померлого 08.12.1995 року у с. Миронівщина Лебединського району Сумської області ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) площею 3,74 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області та право на яку належало померлому ОСОБА_2 на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0239717 виданого Лебединською районною державною адміністрацією 22.08.1997 року, зареєстрованого у книзі реєстрації 27.03.1997 року за № 717.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення, а учасниками справи, які не були присутні під час проголошення рішення, в той же строк після отримання його копії.

Суддя Стеценко В. А.