Справа № 185/2211/18
Провадження № 2/185/1945/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2018 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/2211/18 за позовом ОСОБА_2 Зоріана Олександровича до ОСОБА_3 Ікрома про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,
16 березня 2018 року згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення позивач звернувся до суду із даною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 Ікрома, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 Зоріана Олександровича, РНОКПП НОМЕР_2, втрати внаслідок інфляційних процесів в сумі 47 426,99 грн. (сорок сім тисяч чотириста двадцять шість гривень 99 коп.) за прострочення протягом 24.06.2015 - 01.03.2018 р. виконання грошового зобовязання, 3% річних в розмірі 11 673,89 грн. (одинадцять тисяч шістсот сімдесят три гривень 42 коп.) за прострочення протягом 24.06.2015 - 15-03.2018 р. виконання грошового зобовязання. А також судові витрати по справі у сумі 4704,80 грн, з яких: 704,80 грн судовий збір, 4000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними доказами у справі, просив винести заочне рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився без повідомлення причин, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзив не подав.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 2 ст. 77, ч 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування вказаних витрат є грошовим зобовязанням і вважається особливим засобом відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання та способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) за користування грошовими коштами.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача інфляційних витрати та трьох процентів річних.
Проте, суд не погоджується із розрахунками позивача.
По-перше, позивач встановив у вихідних даних суму основного боргу у розмірі 142746,00 грн, проте судовим рішенням від 28.01.2016 року у мотивувальній частині визначено суму основного боргу у розмірі 140777,60 грн (сто сорок тисяч сімсот сімдесят сім гривень 60 копійок).
По-друге, суд не погоджується із періодом з 24.06.2015 по 01.03.2018 за який необхідно розраховувати інфляційні витрати, оскільки до прийняття рішення Дарницьким районним судом міста Києва від 28.01.2016 року між сторонами існували грошові зобовязання за договором доручення, вказані грошові зобовязання були виражені в іноземній валюті, які відповідно до вимог закону не підлягають індексуванню.
За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.
Вказана позиція також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-771цс15.
Таким чином, за період існування договірних відносин між позивачем та відповідачем та до ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва індексація (стягнення інфляційних втрат) заборгованості не може бути проведена оскільки існували зобовязання, які виражалися в іноземній валюті. А за період з дня набрання рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2016 року 01 серпня 2016 року по день підписання позову 01 березня 2018 року (дата в межах заявлених позовних вимог) інфляційні втрати від прострочення виконання грошового зобовязання підлягають задоволенню.
Розрахунок інфляційних втрат за період з 01.08.2016 по 01.03.2018 (дата в межах заявлених позовних вимог).
Індекс інфляції становив: серпень 2016 - 99,7, вересень 2016 - 101,8, жовтень 2016 - 102,8, листопад 2016 - 101,8, грудень 2016 -100,9, січень 2017 - 101,1, лютий 2017 - 101,0, березень 2017 - 101,8, квітень 2017 -100,9, травень 2017 - 101,3, червень 2017 - 101,6, липень 2017 - 100,2, серпень 2017 - 99,9, вересень 2017 - 102,0, жовтень 2017 - 101,2, листопад 2017 - 100,9, грудень 2017 - 101,0, січень 2018 - 101,5, лютий 2018 -100,9.
Сукупний індекс інфляції за весь період прострочення становить:
Розрахунок трьох відсотків річних за період з 24.06.2015 по 16.03.2018.
Період прострочення грошового зобов'язання: з 24/06/2015 до 31/12/2015 , тобто 191 днів
140777,60* 3 %*191/ 365/100=2210,02 грн
Період прострочення грошового зобов'язання: з 01/01/2016 до 31/12/2016, тобто 366 днів
140777,60*3 %*366/366/100 = 4223,33 грн
Період прострочення грошового зобов'язання: з 01/01/2017 до 15/03/2018 , тобто 439 днів
140777,60*3 %*439/365/100 = 5079,56 грн
Позивачем надано розрахунок судових витрат який становить 4704,80 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 89, 133, 141, 258-265, 212,280-289 ЦПК України, суд,-, -
Позов ОСОБА_2 Зоріана Олександровича до ОСОБА_3 Ікрома про стягнення інфляційних витрат та 3% річних задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_3 Ікрома, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 Зоріана Олександровича, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати у розмірі 3716,79 грн (три тисячі сімсот шістнадцять гривень 79 копійок), в т.ч.: судовий збір 556,79 грн, витрати на правничу допомогу 3160,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко