233 № 233/4299/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

секретаря Теліціної О.О.,

позивача -

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої одноразової допомоги при виході на пенсію, в якому зазначила, що з 14 липня 2016 року по 11 липня 2017 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем по справі працювала прибиральником службових приміщень виробничого підрозділу «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 11 липня 2017 року звільнилась з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком. Відповідно до п.3.26 колективного договору вона має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків, що орієнтовно становить 12000 гривень. Добровільно сплатити одноразову грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію відповідач відмовляється, що грубо порушує права позивачки. Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на її користь нараховану, але не виплачену одноразову грошову допомогу у звязку виходом на пенсію за віком в сумі 12000 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала заявлені позовні вимоги.

Представник ПАТ «Українська залізниця» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву (а.с.37-40) зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, обґрунтовуючи свою позицію тим, що у звязку з захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих обєктів ПАТ «Укрзалізниця», у відповідача з 20 березня 2017 року відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первинної, технічної, договірної, податкової, архівної) до компютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю за фактом чого порушене кримінальне провадження № 0000286 за ст.341 КК України. Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року встановлене існування після 20 березня 2017 року обставин непереборної сили (терористична загроза, загроза територіальній цілісності України, що супроводжується актами тероризму), які унеможливлюють виконання ПАТ «Укрзалізниця» своїх обовязків перед позивачем, передбачених трудовим договором та ст.ст. 47,83,115,116 КЗпП України.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем по справі з 01 січня 2014 року працювала прибиральником службових приміщень виробничого підрозділу «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

11 липня 2017 року позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією наявної в матеріалах справи трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.9-12).

Відповідно до наказу (розпорядження) № 3004/ДН-01 від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 11 липня 2017 року звільнено за ст.38 КЗпП України звязку з виходом на пенсію за віком; розмір одноразової грошової допомоги складає 3 середньомісячні заробітні плати (а.с.13).

Пунктом 3.26 колективного договору, укладеного керівництвом та дорожнім комітетом Профспілки Донецької залізниці на 2014-2015 року та наданим представником відповідача на виконання ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року дійсно передбачено право позивачки на отримання у випадку звільнення у звязку з виходом на пенсію за віком одноразової грошової допомоги у розмірі 3 середньомісячних заробітних плат (а.с.27-31).

З протоколу від 11 липня 2017 року № 44 комісії зі встановлення трудового стажу та розміру одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію вбачається, що безперервний стаж роботи ОСОБА_1 становить 38 років 09 місяців 04 днів, розмір допомоги у звязку з виходом на пенсію відповідно до п. 3.26 колективного договору 3 заробітні плати (а.с.14).

Із змісту Науково-правового висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2 вбачається, що унеможливлення виконання ПАТ «Українська залізниця» регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» обовязків, передбачених законодавством України про працю, зокрема, ст.ст.115,116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області; тривалими перервами в роботі транспорту, регламентованими умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобовязальної сторони за трудовим договором, якою є ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», вони обєктивно впливають на її обовязки, передбачені законодавством України про працю, зокрема ст.ст.115, 116 КЗпП України та унеможливлюють їх виконання. Такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставами для звільнення від відповідальності зобовязальної сторони, якою є ПАТ «Українська залізниця регіональна філія «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» за невиконання обовязків, передбачених законодавством України про працю, зокрема ст.ст. 115, 116 КЗпП України, враховуючи субсидіарне застосування ст.4 КЗпП України та ст.ст.9, 263, 617 ЦК України.

Відповідно до зазначеного висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року втрата контролю і доступу ПАТ «Українська залізниця» до виробничих потужностей та іншого майна, в тому числі, до оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звітів, що подавались до контролюючих органів, компютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням трудових відносин з працівниками, починаючи з 20 березня 2017 року щодо структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень, коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, позбавило можливості ПАТ «Українська залізниця» виконати зобовязання перед вивільненими працівниками згідно зі ст.ст.47, 83, 115, 116 КЗпП України, а саме кожному звільненому працівнику структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» видати належно оформлену трудову книжку і провести розрахунок (а.с.42-58).

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 2159цс15, від 23 березня 2016 року у справі № 6-364цс16, від 11 травня 2016 року, у справі № 6-383цс15, від 25 травня 2016 року, у справі № 6-948цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП Українита інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

З письмових пояснень представника позивача вбачається, що неможливо виконати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року про витребування доказів в частині надання відомостей про розмір нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком та довідки про розмір середньомісячного заробітку позивачки по справі у звязку з відсутністю на підконтрольній Україні території будь-якої первинної документації для нарахування заробітної плати та інших виплат за період з 16 березня 2017 року (а.с.26).

Суд вважає слушними доводи відповідача ПАТ «Українська залізниця» з приводу того, що між ним та його працівниками, зокрема позивачем ОСОБА_1 виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, в період існування яких відповідач ПАТ «Українська залізниця» об'єктивно, з причин від нього не залежних (зокрема, відсутність доступу до документації підприємства у звязку із захопленням невідомими особами) позбавлений можливості виконати зобов'язання, передбачені трудовим законодавством та, крім того, як вбачається з письмових пояснень відповідача (а.с.26), надати на виконання ухвали суду відомості про розмір одноразової грошової допомоги у звязку з виходом позивачки на пенсію за віком та довідку про розмір її середньомісячного заробітку.

Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу на ту обставину, що позивач, порушуючи питання про стягнення одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію, в позовній заяві зазначає її орієнтовний розмір 12000 гривень, не надаючи при цьому доказів на підтвердження точного розміру вказаної допомоги.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що відомості щодо нарахування та виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця, на виконання вимог ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, розяснював позивачці ОСОБА_1 право заявити клопотання про витребування доказів шляхом запиту до контролюючих органів державної влади про надання відомостей з відповідних державних реєстрів (зокрема форми ОК-5), але відповідач своїм правом не скористалась (а.с.66).

Надану позивачем на підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі довідку № 340 від 11 липня 2017 року (а.с.5,16) суд не приймає в якості належного, допустимого та достовірного доказу, оскільки зазначена довідка не відповідає вимогам, що зазвичай ставляться до офіційних документів, оскільки не засвідчена печаткою підприємства, не містить повного найменування підприємства та найменування посад осіб, які її підписали. До того ж, зі змісту цієї довідки не вбачається розміру одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог розміру одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за віком.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести на позивача по справі.

На підставі ст.ст.4, 94, 116 КЗпП України,ст.1 закону України «Про оплату праці», ст.ст. 263, 617 ЦК України, ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в України», керуючись ст.ст.4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1, РПОКПП НОМЕР_1) до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) про стягнення одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 19 жовтня 2018 року.

Суддя