Справа № 199/7452/17
РІШЕННЯ

Іменем України

16.01.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 44 051,57 грн.

В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 24.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 002-03037-240113. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні. Відповідно пункту 2.3 частини 3 договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 24900,00 грн.

Згідно п. 2.1. Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою.

На підставі п. 2.4. Частини 3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. Частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції.

Однак умови кредитного договору відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 21.08.2017 року за відповідачем рахується заборгованість по кредиту в розмірі 44051,57 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з'явилася, надала письмові заперечення проти позову в яких посилалася на те, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даними позовними вимогами.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 002-03037-240113. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.5 частини 1 договору, позивач відкриває відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні. Відповідно пункту 2.3 частини 3 договору банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 24900,00 грн.

Згідно п. 2.1. Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою.

На підставі п. 2.4. Частини 3 Договору, кредитування Рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. Частини 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до Пропозиції.

В зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015р. після спливу чергового строку ліміту Кредитної лінії, відповідно до п. 2.4. Частини 3 Договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0.00 грн. Не сплачена заборгованість за Договором, визнана простроченою.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 24900,00 грн.

Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 21.08.2017 р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 21.08.2017 року складає 44051,57 грн., а саме: прострочене тіло кредиту - 26017,61 грн., заборгованість за відсотками - 18033,96 грн.,

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч.3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при застосуванні положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Дотримуючись вищенаведених норм права та приймаючи до уваги, що позов до суду було подано 25.10.2017 року, суд вважає, що позивачем пропущений трирічний строк звернення із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №002-03037-240113 від 24.01.2013 року, який сплинув 30.05.2017 року від терміну 30.05.2014 року - здійснення відповідачем останнього кредитного платежу, а за так сплинув строк позовної давності і до додаткових вимог, тому суд вважає за необхідне у позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12,81, 133,141, 144,263-265,280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (місто Київ, бульвар Дружби Народів,38, ) до ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя