У х в а л а

Іменем України

16 липня 2018 року

м. Київ

справа № 185/10205/17-ц

провадження № 61-39309 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 2 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області

від 6 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк», Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання постанови та акта державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу недійсними та скасування права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк», Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання постанови та акта державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу недійсними та скасування права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 2 січня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі і призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, публічне акціонерне товариство «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк»звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права в частині недотримання правил територіальної підсудності.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 червня

2018 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк» залишено без задоволення. Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 2 січня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права щодо правил територіальної підсудності, просить судові рішення скасувати, справу передати до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною п'ятнадцятою статті 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Позови що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою (частина перша статті 30 ЦПК України).

Судом установлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, що виник з приводу нерухомого майна. Позивач просив визнати постанову та акт державного виконавця про передачу нерухомого майна при проведенні торгів, а саме: будинку АДРЕСА_1, у рахунок погашення боргу недійсними та скасувати право власності на нерухоме майно.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що справа підсудна цьому суду, оскільки предметом позову є визнання постанови та акта державного виконавця недійсними та скасування права власності щодо нерухомого майна, яке знаходиться та територіально відноситься до юрисдикції Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Доводи касаційної скарги про те, що суди мали застосувати положення про територіальну підсудність за місцем знаходження одного з відповідачів є безпідставними, оскільки в даному спорі застосовуються правила виключної підсудності.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (частина перша статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Інша доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк», Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання постанови та акта державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу недійсними та скасування права власності на нерухоме майно за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «АктаБанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «АктаБанк» на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 2 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 червня

2018 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк