ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року

м. Харків

Справа № 2015/1567/2012

Провадження № 22-ц/818/461/18

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Золочівського районного суду Харківської області від 12 березня 2018 року у складі судді Кочиєва О.В.

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1,

третя особа: ОСОБА_2,

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

встановив:

19 жовтня 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAUEGL00000002 від 08.04.2008 року в розмірі 21720,42 долара США звернути стягнення на підставі договору іпотеки на будинок відповідача ОСОБА_1, розташований по вул. Комарова 99 в смт. Золочів Харківської області шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем за договором купівлі-продажу будь-які особі , а також просило виселити із вказаного будинку відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в цьому будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на невиконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. (т.2 а.с.3-5).

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» залишена без розгляду за п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Харківської області від 23.04.2018 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, постановленою при неповному з'ясування обставин, які мають значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник банку вказує; що суд безпідставно вважав заяви представників позивача з проханням розглядати справу без його участі такими, що подані особою, яка не підтвердила свої повноваження на представництво інтересів банку; що припинення станом на 12.03.2018 року дії тих довіреностей, на які посилався суд, не має вирішального значення, оскільки зави про розгляд справи за відсутності представника банку, на час їх находження до суду, були подані повноважними представниками банку.

Відповідач та третя особа відзив на апеляційну скаргу не надали.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого представником позивача судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених статтею 379 ЦПК України підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дійсно, справа більше п'яти років знаходилась у провадження Золочівського районного суду Харківської області без ухвалення судового рішення по суті спору.

Протягом цього часу суд за численними клопотаннями та заявами сторін неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи сторонам за їх проханням час для вирішення спору у позасудовому порядку, в тому числі і шляхом реструктуризації боргу.

Також розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку з неявкою учасників справи в судове засідання, а також з підстав, які не залежали від сторін та інших учасників справи: зайнятістю головуючого у іншій справі, припинення повноважень суддів з передачею справи на повторний перерозподіл та інше. (т.1 а.с.39,40,43, 47, 55, 78, 79, 81, 87, 88, 89, 98, 110,114; т.2 а.с.23, 27, 28, 30, 31, 34, 35, 46,48, 59, 61, 64, 66, 71, 79, 82,83, 92, 102, 130, 139).

Починаючи з 01 лютого 2018 року справа знаходилася у провадження судді Кочнєва О.В., який 23.04.2018 року ухвалив оскаржене позивачем процесуальне рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції посилався на положення п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України і виходив з того, що представник позивача двічі поспіль - 12 березня 2018 року і 23 квітня 2018 року - не зявився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявку суду не повідомив.

Також висновок про наявність передбачених законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду, суд обґрунтовував посиланням на ту обставину, що наявні в матеріалах справи заява представника банку ОСОБА_3 від 04.10.2017 року (т.2 а.с.141) та заява представника банку ОСОБА_4 від 12.11.2016 року (т.2 а.с.74), в яких містилося прохання розглядати справу без участі представника позивача, подані вказаними особами за довіреностями № 3251-К-О від 02.07.2016 року та №8487-К-О від 07.11.2014 року, суд не приймає до уваги з огляду на ту обставину, що на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» мітилася інформація про припинення станом на 12.03.2018 року дії довіреностей на цих представників (ОСОБА_3 і ОСОБА_4.) без зазначення дати, з якої припинено дію цих довіреностей, а також послався на відсутність у суду інших технічних можливостей довідатися про дату припинення дії вказаних довіреностей, а відтак і повноваження цих представників.

Колегія суддів з такою ухвалою погодитися не може у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, підставою для постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду має бути сукупність таких умов:

- належне, тобто у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, повідомлення, вручення судової повістки, про час та місце розгляду справи;

- повторне не з'явлення позивача належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи в судове засідання або не повідомлення про причини неявки;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, якщо його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Наявність перших двох умов для постановлення такої ухвали позивач у особі його представника не оспорює та їх наявність об'єктивно підтверджується матеріалами справи, однак з висновком суду про наявність і третьої умови колегія суддів погодитися не може, оскільки матеріали справи свідчать про інше.

Дійсно, як вірно зазначив суд першої інстанції в ухвалі від 23.04.2018 року, позивач у особі посадових осіб, уповноважених на забезпечення представництва інтересів ПАТ «Приватбанк» у судах, знехтував приписами частини 2 статті 43 ЦПК України та ухвалами суду щодо процесуальних обов'язків, і, отримавши 12 лютого 2018 року копію ухвали судді Кочнєва О.В. від 01.02.2018 року про прийняття справи до свого провадження та призначення справи до розгляду на 12.03.2018 року, не забезпечив явку в судове засідання представника з належним чином оформленою довіреністю (ордером), не повідомив про причину неявки представника та про наявність чи відсутність заяв та клопотань, пов'язаних з розглядом справи. (т2 а.с.145, 146, 147).

Крім того, отримавши 27.03.2018 року судові повістку і копію ухвали Золочівського районного суду від 12.03.2018 року про відкладення розгляду справи на 23.04.2018 року у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та наявністю на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» інформації про припинення станом на 12.03.2018 року дії виданих банком довіреностей на ім'я ОСОБА_3 і ОСОБА_4, чиї заяви про розгляд справи без представника позивача маються в матеріалах справи, уповноважені на забезпечення представництва інтересів ПАТ «Приватбанк» у судах посадові особи банку не забезпечили явку представника в судове засідання 23.04.2018 року, не повідомили суд про причину неможливості їх явки в судове засідання та про відношення до вказаних судом в ухвалі від 12.03.2018 року ускладнень у вирішенні справи.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав не приймати до уваги заяви представників позивача про розгляд справи за його відсутністю, посилаючись на отриману ним за власною інформації на сайті ПАТ КБ «Приватбанк» в мережі Інтернету про припинення станом на 12.03.2018 року дії довіреностей представників банку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за №3251-К-О від 02.07.2016 року та № 8487-К-О від 07.11.2014 року, оскільки у справі є і інші довіреності на вказаних осіб та інші заяви представників банку про розгляд справи без їх участі та ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Так, на аркуші 49 (т.1) мітиться зареєстрована судом 23.05.2013 року за вх.№218 заява представника ПАИ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5 (довіреність №1872-О від 11.06.2012р., видана безстроково), в якій він позовні вимоги підтримав повністю і просив розглядати справу без участі представника позивача, а у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. (т.1, а.с.49, 50-51).

На аркуші 53 (т.2) міститься отримане судом 22.01.2015 року (вх.№ ЕП-42) клопотання представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_6, діючого за довіреністю №8487-К-О від 07.11.2014 року, виданою безстроково, з проханням розглядати справу без участі представника позивача. (т.2 а.с.53, 54-55).

На аркуші 74 (т.2) міститься зареєстрована судом за вх.№ЕП-844 заява представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 від 12.12.2016 року, діючого за довіреністю №3281-К-О від 04.07.2016 року, виданою строком на три роки, в якій він також просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. (т.2, а.с.74, 75-76)

На аркуші 102 (т.2) міститься зареєстроване судом 06.06.2017 року за №.3370/17вх клопотання представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3, діючого за довіреністю №7749-К-О, виданою 27.12.2016 року зі строком дії на три роки, про долучення до матеріалів справи копії звіту про оцінку вартості предмета іпотеки та про розгляд справи без участі представника позивача. (т.2 а.с.101, 102-106, 107-108).

На аркуші 138 (т.2) міститься клопотання представника банку ОСОБА_3, зареєстроване судом за вх.№ЕП-697 від 17.08.2017 року з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні в апеляційному суді, а у разі відмови у задоволенні цього клопотання - розглянути справу без участі представника банку. (т.2, а.с.138).

На аркуші 141 (т.2) міститься клопотання представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 від 04.10.2017 року, зареєстроване судом за вх. № ЕП-757, в якому він просить розглянути справу без участі представника позивача.

Таким чином суд піддав сумніву повноваження представників позивача ОСОБА_3 і ОСОБА_7 та їх заявам з проханням розглядати справу без участі представника позивача лише за наслідками отримання з мережі Інтернету інформації сумнівного походження про припинення станом на 12.03.2018 року дії довіреностей за №3251-К-О та №8487-К-О на представництво вказаними особами інтересів банку, залишивши поза увагою наявність у справі заяв інших представників ПАТ КБ «Приватбанк» (ОСОБА_5.) про розгляд справи без їх участі у судовому засіданні, а також відповідних заяв представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3, діючого за довіреністю №7749-К-О від 27.12.2016 року на строк три роки, тобто за іншою довіреністю, ніж ту, на яку вказував суд, вважаючи її припиненою, хоча і не маючи даних про час припинення.

Крім того, неодноразово представники ПАТ КБ «Приватбанк» зверталися до суду із клопотаннями про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції, посилаючись на значну віддаленість від суду першої інстанції (смт.Золочів), і Золочівський районний суд їх задовольняв, постановляючи відповідні ухвали про розгляд справи в режимі відеоконференції (т.1 а.с.82,93, т.2 а.с.20-21,30-32, 40-41, 90-91, 111-112, 119-120).

Зазначені обставини довготривалого розгляду справи, а також зміст заяв і клопотань представників позивача не свідчать про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» втратив інтерес до вирішення його позову про звернення стягнення на предмет, в якому сума заборгованості більше півмільйона гривен, і мав обґрунтовані сподівання на постановлення судом першої інстанції рішення по суті спору, зважуючи на подані представниками банку численні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Головуючий по справі в суді першої інстанції суддя Кочнєв О.В. не причетний до довготривалої тяганини, яка виникла у даній справі, і, прийнявши справу до свого провадження 01.02.2018 року, вжив заходи з метою забезпечення розгляду справи, однак процесуальне рішення про залишення позовної заяви без розгляду прийняв без урахування усіх обставин справи у їх сукупності, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не забезпечив належної організації судового розгляду справи та порушив право ПАТ КБ "ПриватБанк" на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, у зв'язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 371,372, 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Золочівського районного суду Харківської області від 12 березня 2018 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2018 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : І.В. Бурлака

В.Б. Яцина