"26" жовтня 2018 р.
Справа №642/2771/18
Провадження №2/642/1207/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2018 року Ленінський районний суд міста Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

головуючий суддя Ольховський Є.Б.,

при секретарі - Алімурадової Т.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водовідведення і водопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

08.06.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 7007 грн. 68 коп. та суми сплаченого судового збору у розмірі 1762 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2012 року по 30.04.2018 року у розмірі 3973,19 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2012 року по 30.04.2018 року у розмірі 2041,77 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в розмірі 186,38 грн. та 3% річних в розмірі 806,34 грн.

Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 30.07.2018 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому вказав, що ніяких договорів з позивачем не укладав, розрахунки проведені неправильно та некоректно. Позов не визнав, просив застосувати до позову строки позовної давнини.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому прохав доводи відзиву не враховувати та позов задовольнити, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, має реєстрацію за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, буд.4/6, кв.68 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківводоканал".

Будинок №4/6, розташований за адресою: м. Харків, вул. Євгена Котляра, в тому числі і квартира №68 не відключались від послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Будь-яких заяв від відповідача на адресу підприємства відносно припинення і не бажання отримувати зазначені послуги, не надходило.

В місті Харкові питання, щодо визначення виконавця послуг вирішено Харківською міською радою. Рішенням Харківської міської ради від 16.05.2012 р. №286 визначено виконавцем послуг в житловому фонді міста з централізованого постачання холодної води та водовідведення комунальне підприємство «Харківводоканал».

Отже, відповідач є споживачем, оскільки отримує послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал», відкрито особовий рахунок 412447. Протилежного відповідачем не доведено та не спростовано вказані обставини будь-якими доказами.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд не відступав від правової вказаної позиції ВСУ у справі № 6-59цс13, тому суд враховує позицію ВСУ при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем, що підтверджують вищевказані докази, - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

Отже, відповідач отримував надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги; матеріали справи не містяться звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг; з заявами про відмову (відключення) від отримання таких послуг тощо.

Таким чином, відсутність договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до п.1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 1 липня 1994 року, тарифи на користування водою від комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації визначаються згідно з чинним законодавством України без будь-яких додаткових узгоджень з абонентами розмірів цих тарифів та термінів їх введення.

Згідно з п. 18, п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Обов'язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 12, ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Відповідачем не було спростовано факт надання позивачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; відсутність письмового договору між сторонами про надання послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України, надання житлово-комунальних послуг та оплата таких є зобов'язальним правовідношенням, а в даному випадку - грошовим зобов'язанням з боку отримувачів послуг. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в разі невиконання якого по здійсненню оплати на таке поширюється ч.2 ст.625 ЦК України про цивільно-правову відповідальність за прострочення виконаного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13.

Позивач прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2012 року по 30.04.2018 року у розмірі 3973,19 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2012 року по 30.04.2018 року у розмірі 2041,77 грн. В зв'язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати в розмірі 186,38 грн. та 3% річних в розмірі 806,34 грн.

Розрахунок зазначеної заборгованості міститься у розрахунку, де зазначено інформацію щодо обєму поставлених відповідачем послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати.

Відповідачу було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги у 10-ти денний термін. На момент подання позовної заяви, відповідач не здійснив жодного заходу до повного погашення заборгованості.

Разом з тим, відповідач надав до суду заяву з проханням застосувати строки позовної давності у вирішенні цього спору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність,встановлена законом,може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

До суду не було надано будь-якого письмового документа укладеного між сторонами підтверджуючих збільшення строку позовної давності в цих правовідносинах, тому суд застосовує загальні строки позовної давності тривалістю три роки.

Згідно до ч. ч. 1,5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки позивач КП «Харківводоканал» звернувся з позовом до суду 08.06.2018 року, суд обчислює строки з 08.06.2015 року. Доказів про зупинення, або переривання строку позовної давності по даній справі суду не надано.

Судом встановлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 2768,59 грн., інфляційні витрати у розмірі 521,08 грн. , 3% річних у розмірі 120,42 грн., всього 3410,09 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 1512,97 грн., інфляційні витрати у розмірі 285,26 грн., 3% річних у розмірі 65,96 грн., всього 1867,19 грн. Разом заборгованість скаладає 5277,28 грн., згідно розрахунку, наданого 26.10.2018 року начальником абонентного відділу Холодногірського, Новобаварського районі АС по роботі з абонентами ФЛ Департаменту збиту ОСОБА_2.

Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг не виконували, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківводоканал"заборгованості у розмірі 5277,28 грн., оскільки свої зобов'язання щодо сплати комунальних послуг відповідач не виконує до подання зазначеного позову.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 76-81, 133, 141, 256-261, 264-265 ЦПК України, ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, ст.ст. 11, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/6, кв.68 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 2768,59 грн., інфляційні витрати у розмірі 521,08 грн., 3% річних у розмірі 120,42 грн., всього 3410,09 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року у розмірі 1512,97 грн., інфляційні витрати у розмірі 285,26 грн., 3% річних у розмірі 65,96 грн., всього 1867,19 грн., а разом у сумі 5277 (пять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 28 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/6, кв.68 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Є.Б. Ольховський