Справа № 307/3022/17
Провадження № 2/307/368/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Солотвинська селищна рада про визнання особи такою, що втратила право на житло,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з вищевказаним позовом.

Посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 25.12.1969 р., виконкомом Солотвинської селищної ради, вони являються співвласниками житлового будинку № 25, по вул. Тиса, у смт. Солотвино, в рівних частках.

ОСОБА_3 їхній колишній зять.

У 2006 році шлюб між відповідачем та їхнбою донькою будо розірвано і він змінив місце свого проживання.

Ніхто з їхньої сімї не підтримує з ним відносини, тому їм не відомо де він проживає.

Реєстрація відповідача перешкоджає їм в повній міри користуватися їхнім будинком, зокрема, отримати соціальні пільги повязані з оплатою комунальних послуг.

Просять задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та представник Солотвинської селищної ради у судове засідання не зявилися та не повідомили суду прични неявки. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить будинок № 25, по вул. Тиса, у смт. Солотвино, в рівних частках.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У судовому засідання встановлено, що відповідач почав проживати та був зареєстрваний у будинку № 25, по вул. Тиса, у смт. Солотвино, як член сімї позивачів, але з 2006 року в указаному будинку не проживає, що стверджується довідкою Солотвинської селищної ради № 2159 від 28.11.2017 р.

Реєстрація відповідача у будинку, який належить позивачам перешкоджає їм користуватися і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Таке становище порушує їхні конституційні права.

Відповідач не надав суду ніяких доказів неможливості проживання у будинку через неналежну поведінку позивачів, або про свою відсутність з поважних причин.

За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачів судові витрати у сумі 640 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405, ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, (інші відомості не відомі), таким що втратив право на проживання у житловому будинку № 25, по вул. Тиса, в смт. Солотвино, Тячівського району.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шістсот сорок гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий: Гримут В.І.