Єдиний унікальний номер судової справи 472/1103/17
Номер провадження 22-ц/812/37/18
Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чаричанського П.О., вступна та резолютивна частини якого проголошено цього ж дня о 14 год.23 хв., повний текст складено 07 травня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області( далі - Миколаївська сільрада) про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяв про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8.24 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, і належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Миколаївською сільрадою Веселинівського району Миколаївської області 05 вересня 2003 року та зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 521.

За життя ОСОБА_5 заповіт не складав. Спадкоємці першої черги за законом у померлого відсутні, оскільки дружина та син померли, ще за його життя.

Спадкоємцем другої черги відповідно до положень ст. 1262 ЦК України є він, як рідний брат померлого по материнській лінії.

Крім того, у померлого є двоюрідна сестра - ОСОБА_4

Звернувшись до нотаріуса Другої Вознесенської Державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, як спадкоємець другої черги, він отримав роз'яснення, згідно якого спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, а за наданими позивачем документами неможливо встановити місце відкриття спадщини, оскільки в нього відсутні документи, що підтверджують останнє місце проживання брата та документи, що підтверджують родинні відносини.

Так, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він вчасно не звернувся, оскільки в 2007 році у нього був перелом лівої стегнової кістки, у зв'язку з чим він знаходився на лікуванні, що підтверджується довідкою Вознесенської центральної районної лікарні, та в наслідок чого він був визнаний інвалідом ІІІ групи.

На фоні перелому загострились інші хвороби, та з 2008 року він (ОСОБА_3) спостерігався у сімейного лікаря, а у 2009 році проходив амбулаторне лікування вдома з 19 листопада 2009 року по 08 грудня 2009 року.

Саме в цей час закінчився строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що право на спадщину у нього залежить від неприйняття спадщини спадкоємцями попередньої черги, строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, та збільшивши свої позовні вимоги, ОСОБА_3 остаточно просив визнати причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 травня 2018 позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано поважними причинами пропуску ОСОБА_3 строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанівка Веселинівського району Миколаївської області. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном 3 місяці.

В апеляційній скарзі Миколаївська сільська рада Веселинівського району Миколаївської області посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що вона задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу не надала, в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу не визнала, просила відмови у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача до апеляційного суду не з'явився, направив електронною поштою заяву в якій зазначив про те, що апеляційну скаргу підтримав, просив розглядати справу без його участі.

У силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності позивача ОСОБА_3, представника Миколаївської сільської ради, відповідача ОСОБА_4, які до суду не з'явилися.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Указами Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів», ліквідовано апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд. Суддів апеляційного суду Миколаївської області переведено на роботу на посадах суддів Миколаївського апеляційного суду.

У порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Миколаївського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року дану справу вищезазначеною колегією суддів прийнято до провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вважав, що його право на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями. Оскільки шестимісячний строк для спадкоємців першої черги починається з ІНФОРМАЦІЯ_1, а закінчується 28 серпня 2009 року, то тримісячний строк для нього починається з 29 серпня 2009 року, а закінчується 28 листопада 2009 року. Однак тримісячний строк ним пропущений з поважних причин, так як 19 листопада по 08 грудня 2009 року він проходив амбулаторне лікування і саме в цей час в нього закінчився строк на подачу заяви про прийняття спадщини, що позбавило його можливості звернутися до нотаріуса з такою заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги є обґрунтованими, причини пропуску ОСОБА_3 строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки коли закінчувався та закінчився строк для подачі такої заяви, останній перебував на лікуванні, та не міг з об'єктивних причин своєчасно звернутися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.1,3-4,10-11,303 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померло .(ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто ( ч.2 ст.1269 ЦК України).

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За правилами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_5 на підставі Державного акту про право власності на землю серія НОМЕР_1, виданого 05 вересня 2003 року, належала земельна ділянка площею 8.24 га на території Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку.

За життя спадкодавець своєю власністю на випадок смерті не розпорядився, тому відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкування відбувається за законом почергово.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємців першої черги після смерті останнього немає, так як дружина ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а син ОСОБА_8- ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з положень ч.1 ст. 1262 ЦК України рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід з боку батька, такі із боку матері мають право на спадкування за законом у другу чергу.

ОСОБА_3 є рідним братом спадкодавця по материнській лінії. Факт родинних відносин встановлено рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 листопада 2017 року ( а.с.84-85). За такого він є спадкоємцем другої черги в силу ст.1262 ЦК України.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація на померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 відсутня (а.с.108).

Позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті брата у шестимісячний строк після відкриття спадщини до нотаріальної контори не звертався. З даним позовом звернувся до суду більш ніж через 8 років після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Тобто, законом в інтересах спадкоємця, чиє право на отримання спадщини виникає не безпосередньо в результаті відкриття спадщини, а цілком залежить від неприйняття або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями продовжено строк для прийняття спадщини. Однак, дії з прийняття спадщини зазначеними спадкоємцями повинні бути вчинені у строк, відведений їх попередникам, тобто в межах шести місяців з часу відкриття спадщини. А якщо строк, що залишився, складає менше ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, особи які б могли бути спадкоємцями першої черги дружина та син ОСОБА_5 померли задовго до його смерті. Отже, обставини відсутності спадкоємців першої черги позивачеві були відомі.

Позивач є спадкоємцем другої черги. Спадкоємці третьої-четвертої черги відсутні. Спадкоємець п'ятої черги (зі слів позивача) двоюрідна сестра ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася.

Враховуючи вимоги цивільного законодавства, що регулюють спадкові правовідносини та обставини даної справи право на спадщину у ОСОБА_3 виникало безпосередньо в результаті відкриття спадщини після смерті брата, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємця другої черги.

Однак, ОСОБА_3 у встановлений ст.1270 ЦК України строк не подав заяву про прийняття спадщини до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8.24 га, розташована на території Миколаївської сільської ради після смерті брата, а тому в розумінні ст.1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв її.

Враховуючи те, що дії з прийняття позивачем спадщини після смерті брата повинні були бути вчинені в межах шести місяців з часу відкриття спадщини, колегія суддів вважає хибним твердження позивача проте, що відповідно до положень ч.2 ст.1270 ЦК України йому слід продовжити строк для прийняття спадщини на три місяці, після закінчення визначеного законом строку шість місяців для прийняття спадщини можливими спадкоємцями. Таке тлумачення ним як обставин справи, так і норм права на свою користь, свідчить про намагання реалізувати своє право на спадкування шляхом надання йому додаткового строку на прийняття спадщини.

А тому надані ним докази про перебування його на амбулаторному лікуванні з 19 листопада по 08 грудня 2009 року, після закінчення строку на прийняття спадщини значення не мають.

Крім того, як роз'яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу і ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивним, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Доказів на підтвердження безспірності поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 по 28 серпня 2009 року позивач не надав. Таким чином, колегія суддів вважає, що спадкоємиць своєчасно спадщину не прийняв, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявленими ОСОБА_3 вимоги позову про надання йому додаткового строку на прийняття спадщини є безпідставними, а в тому в їх задоволенні належить відмови.

За таких обставин, враховуючи, що рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, задовольнивши апеляційну скаргу Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, представник Миколаївської сільської ради просив витребувати від органів РАЦС Веселинівського районного управління юстиції відомостей про наявність чи відсутність актових записів про народження дітей ОСОБА_8, який є племінником позивача, з огляду на те, що відповідач не приймав участь у суді першої інстанції та немає права на отримання такої інформації.

Відповідно до чч.3,4 ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмовим пояснення третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як вбачається із матеріалів справи представник сільської ради у судове засідання не з'являвся, відповідно до поданих заяв просив слухати справу за його відсутності. Відзив на позов, клопотань у письмовому вигляді, доказів на підтвердження здійснення головою сільської ради всіх залежних від нього дії, спрямованих на отримання вказаного доказу до суду не надано.

Приймаючи до уваги вищенаведене та враховуючи, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом( ч.2 ст.13 ЦПК України), відсутні підстави для витребування доказів про які просить відповідач.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач не є особою, яка звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях( відповідно до довідки МСЕК №296321 від 18 березня 2011 року інвалід 3 групи безстроково).

За такого, в силу ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області належить стягнути 960 грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а

Апеляційну скаргу Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області - задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Миколаївської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області 960 (дев'ятсот шістдесят ) грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 26 жовтня 2018 року.