ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 жовтня 2018 року

м.Харків

справа № 643/16126/16-ц

провадження № 22-ц/818/199/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача - ОСОБА_3,

третя особа Генеральне регіональне управління ОСОБА_4 «УПСК»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Генеральне регіональне управління ОСОБА_4 «УПСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 20 червня 2018 року, постановлене під головуванням судді Сугачової О.О., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 27 червня 2018 року), -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Генеральне регіональне управління ОСОБА_4 «УПСК» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 20 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вчинену матеріальну шкоду в розмірі 98 963,83 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1 265,24 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 98 963,83 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення. В іншій частині рішення суду просив залишити без змін.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; не заперечує своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді, проте не погоджується із розміром стягнутої суми матеріальної шкоди. Зазначає, що належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є саме Звіт субєкта оціночної діяльності. Тоді як Акт виконаних робіт не є допустимим доказом, оскільки він не містить наряду-замовлення, в якому відображені всі виконані роботи СТО, з наданого Акту неможливо визначити які саме ремонтні роботи були виконані і чи мають вони відношення до ДТП. Вважає, що стягненню з нього на користь позивача підлягає 47090,88 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно актів виконаних робіт, чеків про оплату таких робіт, сума, яка не покрита страховим відшкодуванням коштів становить 98 963,83 грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 07 листопада 2015 року на перехресті вулиць ОСОБА_4 та Академіка Барабашова в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ssang-Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача, та автомобіля «Suzuki Grand Vitara», державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Постановою судді Московського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2016 року провадження за адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_2 закрито у звязку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Проте вказаною постановою встановлено вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 07.11.2015 року (а.с.4).

Цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ОСОБА_4 «УПСК».

23 листопада 2015 року представником страхової компанії ОСОБА_4 «УПСК» здійснений огляд транспортного засобу «Ssang-Yong Korando», державний номер НОМЕР_1. Складений протокол №206, за підписом представника страхової компанії та ОСОБА_1, де зазначені пошкодження, які отримав автомобіль позивача (зворотній бік а.с. 93).

На підставі протоколу огляду транспортного засобу «Ssang-Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, звітом експертного автотоварознавчого дослідження №206 від 19 січня 2016 року визначено вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, яка складає 111 468,98 грн. (а.с.87-90).

Сторонами не заперечується факт виплати страховою компанією ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що матеріальна шкода, завдана йому внаслідок ДТП, становить 147 963,83 грн., з яких 49000 грн. виплачено йому страховою компанією. Вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню матеріальна шкода, як фактична оплата витрат, повязаних з ремонтом автомобіля, а також моральна шкода, яку він оцінює у 100 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Чинним законодавством передбачено як стягнення відшкодування шкоди на підставі звітів про вартість матеріальної шкоди для подальшого ремонту автомобіля, або отримання відшкодування, якщо особа не бажає відновлювати транспортний засіб, так і за доказами про реально понесені витрати на відновлювальний ремонт автомобіля.

Аналіз змісту ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави вважати, що відшкодуванню також підлягають реально понесені витрати для відновлення пошкодженого майна.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Матеріали справи свідчать про те, що згідно актів виконаних робіт по ремонту автомобіля «Ssang-Yong Korando», державний номер НОМЕР_1, сума витрат на ремонт вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 147 963,83 грн. згідно

- акту виконаних робіт від 30.06.2016 року на суму 29 946,97 грн.,

- акту виконаних робіт від 29.07.2016 року на суму 109 759,36 грн. 157,50 грн.,

- акту виконаних робіт від 29.07.2016 року на суму157,50 грн.,

а також товарного чеку від 21.07.2016 року на суму 8100 грн. (а.с.9-15).

Наряди-замовлення до вказаних актів виконаних робіт містять перелік робіт, які були виконані під час ремонту автомобіля «Ssang-Yong Korando», державний номер НОМЕР_1. З вказаних актів вбачається відповідність обсягу робіт завданим пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 листопада 2015 року.

Зазначені суми в повному обсязі сплачені позивачем на користь підприємства, що здійснювало ремонт, та підтверджується відповідними квитанціями.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання відповідача на те, що належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є саме Звіт субєкта оціночної діяльності, а акти виконаних робіт не є допустимим доказом, - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки позивачем фактично проведений ремонт пошкодженого автомобіля та проведена оплата за виконані роботи, що є реальними збитками, які ОСОБА_1 поніс для відновлення пошкодженого майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлене з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_5

Повне судове рішення виготовлено 25.10.2018 року.