АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 01 2018 року м. Чернівці

Справа №725/3255/17

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_4 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 2 листопада 2017 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Байцар Л.В.,

встановила:

В серпні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом.

З урахуванням уточнених позовних вимог просили поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 91,4 кв.м., житловою площею 74,3 кв.м. та господарські споруди, які знаходяться по другому провулку Карбулицького, 8 в місті Чернівці на два окремі будинковолодіння за варіантом поділу №2 згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №247.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на 2/3 частки будинковолодіння, що становить 63/100 його реальної частки, включаючи наступні приміщення в житловому будинку, а саме коридор 1-1, площею 5,5 кв.м., кухня 1-2, площею 10,3 кв.м., санвузол 1-3, площею 1,3 кв.м, кімната 1-6, площею 11,9 кв.м., кімната 1-7, площею 16,8 кв.м., кімната 1-8, площею 11,1 кв.м. та наступні господарські будівлі і споруди, а саме гараж літера «Б», вбиральня літера «З», колодязь І, 1/2 вигрібної ями ІІ, огорожа №3 (ворота з хвірткою), 1/2 огорожі №4, 1/2 огорожі №5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку будинковолодіння, що становить 37/100 його реальної частки, включаючи наступні приміщення в житловому будинку, а саме кімната 1-4, площею 17,9 кв.м., кімната 1-5, площею 16,6 кв.м. та наступні господарські будівлі і споруди, а саме літня кухня літера «В», підвал літера «пд», вбиральня літера «Д», гараж літера «Е», сарай літера «Ж», 1/2 колодязя І, 1/2 вигрібної ями ІІ, огорожа №1 (хвіртка), огорожа №2 (ворота), 1/2 огорожі №4, 1/2 огорожі №5 ( а.с. 210).

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом.

Просив встановити порядок користування будинковолодіння, яке знаходиться по другому провулку вулиці Карбулицького, 8 в місті Чернівці та виділити йому на першому поверсі будинку літера «А» коридор 1-1, площею 5,5 кв.м., кухню 1-2, площею 10,3 кв.м., санвузол 1-3, площею 1,3 кв.м, кімнату 1-6, площею 11,9 кв.м., на мансарді кімнату 1-7, площею 16,8 кв.м., кімнату 1-8, площею 11,1 кв.м. та гараж літера «Б», вбиральню літера «З», колодязь І, вигрібну яму ІІ, огорожу №3 (ворота з хвірткою), огорожі №5, 1/2 огорожі №4, що складає 65/100 часток нерухомого майна.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на першому поверсі будинку літера «А», кімнату, площею 17,9 кв.м., кімната 1-5, площею 16,6 кв.м. та літню кухню літера «В», підвал літера «пд», вбиральня літера «Д», гараж літера «Е», сарай літера «Ж», огорожу №1 (хвіртка), огорожу№3 та1/2 частини огорожі, що складає 35/100 частин нерухомого майна.

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 2 листопада 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено.

Поділено в натурі житловий будинок, загальною площею 91,4 кв.м., житловою площею 74,3 кв.м. та господарські споруди, які знаходяться по другому провулку вулиці Карбулицького, 8 в місті Чернівці на два окремі будинковолодіння за варіантом поділу №2 згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №247.

Визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на 2/3 частки будинковолодіння, що становить 63/100 його реальної частки, включаючи наступні приміщення в житловому будинку, а саме коридор 1-1, площею 5,5 кв.м., кухня 1-2, площею 10,3 кв.м., санвузол 1-3, площею 1,3 кв.м, кімната 1-6, площею 11,9 кв.м., кімната 1-7, площею 16,8 кв.м., кімната 1-8, площею 11,1 кв.м. та наступні господарські будівлі і споруди, а саме гараж літера «Б», вбиральня літера «З», колодязь І, 1/2 вигрібної ями ІІ, огорожа №3 (ворота з хвірткою), 1/2 огорожі №4, 1/2 огорожі №5;

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку будинковолодіння, що становить 37/100 його реальної частки, включаючи наступні приміщення в житловому будинку, а саме кімната 1-4, площею 17,9 кв.м., кімната 1-5, площею 16,6 кв.м. та наступні господарські будівлі і споруди, а саме літня кухня літера «В», підвал літера «пд», вбиральня літера «Д», гараж літера «Е», сарай літера «Ж», 1/2 колодязя І, 1/2 вигрібної ями ІІ, огорожа №1 (хвіртка), огорожа №2 (ворота), 1/2 огорожі №4, 1/2 огорожі №5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у первісному позові та задоволення зустрічного позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 372 ЦК України встановлено порядок поділ майна, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 9 вересня 2015 року визнано мирову угоду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення самочинного будівництва.

Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинку літера А із господарськими будівлями та спорудами за адресою місто Чернівці, ІІ-й провулок Карбулицького, 8, загальною площею 91,40кв.м., житловою площею 74,30кв.м., сарай літера Ж, гаражі літери Б, Е, літню кухню літера В, вбиральні літера Д, 3, колодязь І, вигрібну яму II, огорожу №1-5 (а.с.198).

На підставі вказаного судового рішення сторони зареєстрували своє право власності на спірне нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 жовтня 2015 року №45699015 (а.с.7).

Ухвалюючи рішення у справі в частині поділу спірного нерухомого майна суд першої інстанції не врахував положень 372 ЦК України .

Як вбачається яз матеріалів справи позивачі просили поділити в натурі житловий будинок, загальною площею 91,4 кв.м., житловою площею 74,3 кв.м. та господарські споруди, які знаходяться по другому провулку Карбулицького, 8 в місті Чернівці на два окремі будинковолодіння за варіантом поділу №2 згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №247.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на 2/3 частки будинковолодіння, що становить 63/100 його реальної частки.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку будинковолодіння,

Запропонований позивачами спосіб поділу спірного майна не відповідає приписам ст. 372 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що в результаті поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього не припинилось.

В зазначений позивачами спосіб не можуть також бути виділені їхні частки, оскільки положеннями ст.ст. 364, 370 ЦК України не передбачено виділ двом співвласникам в натурі спільної частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції також не врахував, що поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна повинен відповідати чинним будівельним нормам.

Після поділу спільного нерухомого майна в порядку ст. ст. 367, 370 ЦК України право спільної власності припиняється.

В результаті поділу нерухомого майна власникам мають бути виділені приміщення, які можна переобладнати на окремі об'єкти нерухомого майна у розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Такі окремі самостійні об'єкти нерухомого майна повинні мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №247, складеного 24 березня 10 квітня 2017 року вбачається, що проведення виділу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 2/3 частки будинковолодіння, яке знаходиться по другому провулку Карбулицького, 8 в місті Чернівці у відповідності до державних будівельних норм технічно можливе лише за умови значного втручання в основні несучі конструктивні елементи будинку, проведення робіт по реконструкції житлового будинку можливе тільки після оформлення відповідної проектної та дозвільної документації. Можливість проведення робіт по реконструкції встановлюється за результатами обстеження будинку та складання технічного висновку, дані роботи виконуються силами спеціалізованої організації, що має відповідні ліцензії, а матеріали обстежень включається до складу проекту.

Експертом запропоновано два варіанти виділу спірного майна в натурі.

Проведення виділу за першим варіантом у відповідності до державних будівельних норм та правил можливе лише за умови значного втручання в основні несучі конструктивні елементи будинку, технічна можливість проведення якого встановлюється за результатами обстеження будинку та після складання технічного висновку.

Проведення виділу за другим варіантом можливе з відхиленнями від окремих вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва ДБН за умови погодження у встановленому порядку наявних відхилень від нормативних актів.

Проведення робіт по реконструкції житлового будинку для облаштування двох ізольованих квартир, призведе до зменшення житлової площі будинку та зміни призначення окремих приміщень і можливе тільки після оформлення відповідної проектної та дозвільної документації (а.с.117).

В матеріалах справи відсутня проектна та дозвільна документація на реконструкцію спірного житлового будинку з метою облаштування двох ізольованих квартир відповідно до варіантів запропонованих в зазначеній вище експертизі.

Суд першої інстанції відмовив зустрічному позові ОСОБА_3 , оскільки прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову.

Ухвалюючи рішення в зазначеній частині суд першої інстанції не врахував наступних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що сторонам належить спірне будинковолодіння на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_3 в ході розгляду справи зазначав, що йому як співвласнику належить 1/3 ідеальна частка спірного нерухомого майна.

Визначаючи порядок користування спільним майном суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Встановлюючи порядок користування спільним майном слід враховувати баланс інтересів кожного зі співвласників.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 17 лютого 2016 року № 6-1500 цс 15.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 просить визначити порядок користування спірним будинковолодіння, згідно якого позивач слід виділити в користування приміщення , які становлять 65/100 часток спірного нерухомого майна , а відповідачам виділити в користування приміщення , які становлять 35/100 часток цього майна.

Запропонований позивачем порядок користування спірним майном в значних обсягах не відповідає часткам співвласників у цьому майні, не враховує баланс інтересів кожного із співвласників, порушує права відповідачів на володіння так користування спільним майном.

За таких обставин в зустрічному позові ОСОБА_3 слід відмовити з підстав, які зазначені вище.

Враховуючи наведене вище рішення суду першої інстанції в слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в первісному та зустрічному позовах.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 2 листопада 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення порядку користування нерухомим майном відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повної постанови 15 січня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: Н.Ю. Половінкіна

ОСОБА_6