Справа № 161/7081/18
Провадження № 2/161/2355/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири № 123 у житловому будинку №1 по вул. Черняховського, м. Луцьку. Вказує, що в даній квартирі за його згодою була зареєстрована його знайома, яка не є членом сімї, ОСОБА_2. Остання фактично тривалий час в квартирі не проживає, її особистих речей в даній квартирі немає.
Вказує, що у звязку із тим, що відповідач зареєстрована у вищевказаній квартирі, змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг. На даний час відповідач проживає та навчається в Люблинецькій спеціалізованій школі інтернаті І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної» підтримки. Вказує, що реєстрація відповідача в квартирі порушує його права, як власника.
Враховуючи наведене, просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування квартирою № 123 по вул. Черняховського, будинок 1 в м. Луцьку.
Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила задовольнити, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилась з невідомих на те суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду.
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 10 вересня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької держконтори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2662, квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 (а.с. 5).
Також судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_2, що стверджується копією будинкової книги № 7659 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6-8).
З копії листа Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області від 26.04.2018 року вбачається, що під час проведення перевірки та опитування сусідів було встановлено, що ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, не проживає (а.с. 9).
Довідкою Люблинецької спеціалізованої школи інтернат І-ІІІ ступенів «Центр освіти та соціально-педагогічної» від 05 вересня 2017 року № 651/1.29/2-17 стверджується, що ОСОБА_2 навчається у даному закладі, та перебуває на повному державному утриманні з 21 червня 2017 року, одночасно зазначено, що остання проживає у школі.
Як вбачається з відмітки на конверті, який повернувся на адресу суду, ОСОБА_2 на даний час в навчальному закладі не перебуває.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
ОСОБА_3 власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоча й ці порушення не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами закону.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року, з послідуючими змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причину відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності: перебування у відрядженні у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо, суд може продовжити пропущений строк.
Аналіз вищенаведених обставин справи дає підстави для висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратила інтерес до житла, в якому зареєстроване її місце проживання, оскільки понад рік у ньому фактично не проживає, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймає, будь-які речі останньої в квартирі відсутні, а тому вона втратила право користування даним житловим приміщенням.
Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин її відсутності понад рік, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.
З врахуванням вищенаведених норм закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні житлом № 123 у будинку №1 по вул. Черняховського в м. Луцьку, визнавши відповідача такою, що втратила право користування даним житловим приміщенням.
Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України , якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1. ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 123 у будинку №1 по вул. Черняховського в м. Луцьку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач:ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 /123 м. Луцьк; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4. смт. Люблінець, Ковельський район; місце реєстрації: вул. Черняховського,1/123 м. Луцьк).

Дата складення повного тексту заочного рішення22 жовтня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_4