Провадження №2/748/1102/18
Єдиний унікальний № 748/2565/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Грибановської В.В.,
перевіривши відповідність позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів, належних до виплати, при звільненні з військової служби, -
в с т а н о в и в :
Представник позивача Акуленко В.М. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 67 143 грн. 20 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 вересня 2018 року по день фактичного розрахунку.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, клопотань не надали.
Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства
Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, сімейних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За змістом пункту другого частини першої статті 19 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
У пункті 17 частини першої статті 4 КАС України закріплено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Зазначеними нормами права прямо передбачено, що військова служба є публічною службою.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів на час звернення до суду з позовом ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , звільнений у вересні 2018 року.
Установлено, що позивачем пред`явлено позов про про стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в сумі 67 143 грн. 20 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 вересня 2018 року по день фактичного розрахунку.
Наведене свідчить про те, що спір фактично виник між особою, яка проходила військову службу, та суб`єктом владних повноважень, а отже, є публічно-правовим.
Такої думки дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі 2-а-3097/2007, яка у постанові від 12 вересня 2018 року відступила від викладеного у постанові від 13 червня 2018 року в справі № 161/13250/17 правового висновку, про те, що неотримання особою речового майна (військової форми, одягу) за час проходження служби та під час звільнення в запас, а також відповідної компенсації за це майно, стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами), а отже звернення позивача до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди та стягнення грошової компенсації за недоотримане речове майно спрямоване на відновлення його майнового стану (порушеного права власності та ліквідації збитків, заподіяних його інтересам), на захист якого спрямовані засоби та норми, визначені саме цивільним і цивільним процесуальним законодавством та дійшла висновку, що цей спір як публічно- правовий слід вирішувати не в порядку цивільного судочинства, а за нормами КАС України.
За таких обставин, суд вважає, що цей спір як публічно-правовий повинен вирішуватися не в порядку цивільного судочинства, а за нормами КАС України, тому провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, 258, 260 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Провадження у цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошових коштів, належних до виплати, при звільненні з військової служби - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, а також можливість звернення до відповідного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя Л.В. Хоменко