Провадження № 2/369/3648/18
19.09.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Дубас Т.В.,
при секретарі Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 Проте шлюбне життя не склалось, у зв'язку із чим заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Від подружнього життя у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.
Вказує, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не надає у добровільному порядку кошти на утримання дитини, таким чином ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обов'язку утримувати дитину. Зі слів їй стало відомо, що відповідач працевлаштований не офіційно, має нерегулярний, мінливий дохід.
Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3000,00 грн щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Письмовий відзив до суду не надходив.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження кошті в;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2008 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданим виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2було розірвано, змінено прізвище ОСОБА_1 на «ОСОБА_1»..
Згідно довідки виданої ЖБК «ВОСХОД» Києво-Святошинського району Київської області від 19 липня 2018 року №2026 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом із нею за вищезазначеною адресою проживає та знаходяться на її утриманні син ОСОБА_3, 2012 року народження.
Відповідач є працездатним, має дохід.
Відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свою дитину. Між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів.
Доказів про наявність стягнень по виконавчим документам з ОСОБА_6 та доказів щодо утримання інших дітей суду не надано.
Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.
При визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я.
Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Разом з тим статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою дитину на підставі описаних вище норм права, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500,00 грн щомісяця на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 22.08.2018 року - дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, у розмірі, який не є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її матір ОСОБА_1, буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Підлягає до стягнення з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 704,80 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 141, 200, 206, 241, 247, 258, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот грн. ) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 22.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80 грн ( сімсот чотири грн. вісімдесят коп.) в дохід держави.
В решті позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області або через Києво-Святошинський районний суд Київської області, а також через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Повний текст рішення суду виготовлено 27 вересня 2018 року.
Суддя: Дубас Т.В.