Постанова

Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 686/12276/16-ц

провадження № 61-10569св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

представник відповідача - ОСОБА_8,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області,

представники відповідача: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,

відповідач - Хмельницька міська рада,

представники відповідача: ОСОБА_12, ОСОБА_13,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю експертно-консалтингова фірма «Власна справа»,

представник відповідача - ОСОБА_14,

відповідач - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управлінн з питань реєстрації Хмельницької міської ради,

представник відповідача - ОСОБА_15,

третя особа - садівниче товариство інвалідів «Надія-3»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю експертно-консалтингова фірма «Власна справа», відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, третя особа - садівниче товариство інвалідів «Надія-3», про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування та державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Стефанишина С. Л. від 20 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Ярмолюка О. І., Корніюк А. П., від 28 грудня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю експертно-консалтингова фірма «Власна справа» (далі - ТОВ ЕКФ «Власна справа»), відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, третя особа - садівниче товариство інвалідів «Надія-3» (далі - СТ «Надія-3»), про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування рішення органу місцевого самоврядування та державної реєстрації земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що 29 листопада 2006 року вона придбала у ОСОБА_16 земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, яка розташована на території СТ «Надія-3». Вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер НОМЕР_1. 20 серпня 2007 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Згідно з планом розташування земельних ділянок у СТ «Надія-3» належна їй земельна ділянка розташована під НОМЕР_4.

ОСОБА_17 Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26 квітня 2016 року їй було повідомлено, що згідно з даними Національної кадастрової системи її земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 відсутня, а координати цієї земельної ділянки накладаються на іншу земельну ділянку під НОМЕР_3 з кадастровим номером НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_7

Внаслідок помилки при виготовленні технічної документації із землеустрою відбулося зміщення належної ОСОБА_7 земельної ділянки НОМЕР_3 по координатах на місцевості на 246 м, тобто відбулася накладка ділянки ОСОБА_7 на належну їй ділянку НОМЕР_4.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним (незаконним) рішення ХV сесії Хмельницької міської ради від 27 грудня 2007 року № 19 в частині надання ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва на території СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 12 березня 2008 року, виданий ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва на території СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 в Національній кадастровій системі, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29 січня 2014 року за ОСОБА_7 на земельну ділянку для індивідуального садівництва, що розташована на території СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним рішення ХV сесії Хмельницької міської ради від 27 грудня 2007 року № 19 у частині надання ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва на території СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, виданий ОСОБА_7 для ведення садівництва на території СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому від 12 березня 2008 року.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва на території СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено факт накладення земельної ділянки ОСОБА_7 на належну їй земельну ділянку. Отже, оспорюваним рішенням Хмельницької міської ради від 27 грудня 2007 року в частині передачі ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,06 га для ведення садівництва, виданим на його підставі відповідачу державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 березня 2007 року та державною реєстрацією земельної ділянки порушуються права позивача на користування належною їй земельною ділянкою.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив із того, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта з кадастровим номером, що посвідчує право власності на спірну земельну ділянку відповідача, була допущена технічна помилка, що призвела до зміщення земельної ділянки по координатам на місцевості на 250 м. У зв'язку з чим, згідно з даними земельного кадастру відбулася накладка ділянки НОМЕР_3 на ділянку НОМЕР_4, що належить ОСОБА_4, чим порушено її права.

У лютому 2018 року ОСОБА_7 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що відбулась технічна помилка, фактичне накладення земельних ділянок відсутнє, а виправлення помилок чи порушень, може бути усунуто у встановлений законодавством спосіб шляхом оскарження дій чи бездіяльності органів, які їх допустили, та спонукання їх до вчинення правомірних дій, а не шляхом скасування законних правовстановлюючих документів.

Суди фактично позбавили його права власності на земельну ділянку, не дослідивши об'єктивно та всесторонньо обставини та докази у справі, порушили норми статті 264 ЦПК України та норми матеріального права - статті 9, 13, 41 Конституції України.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

26 квітня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої, другої статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. ОСОБА_14 земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Судом установлено, що 29 листопада 2006 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким остання придбала земельну ділянку НОМЕР_4 загальною площею 0,06 га для ведення садівництва, що знаходиться на землях СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому і належала ОСОБА_18 на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 22 січня 1996 року. 20 серпня 2007 року ОСОБА_4 отримала державний акт на зазначену земельну ділянку із зазначенням її меж: від точки А до точки Б - землі міської ради, від точки Б до точки В - землі гр. ОСОБА_19, від точки В до точки А - землі міської ради.

ОСОБА_7 на підставі рішення ХV сесії Хмельницької міської ради від 27 грудня 2007 року № 19 передано у власність земельну ділянку НОМЕР_3 площею 0,0600 га у СТ «Надія-3» з цільовим призначенням для ведення садівництва. 12 березня 2008 року відповідач отримав державний акт на вказану земельну ділянку із зазначенням меж: від точки А до точки Б - землі загального користування, від точки Б до точки В - землеволодіння ОСОБА_7 та від точки В до точки А - проїзд загального користування. Фактично земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 знаходяться на відстані 246 м одна від одної.

Посилання касаційної скарги на те, що фактичне накладення земельних ділянок відсутнє, оскільки відбулась технічна помилка є безпідставним, тому що згідно з висновком експерта від 05 травня 2017 року № 468/017 за результатами проведення земельно-технічної експертизи фактичне розміщення земельної ділянки площею 0,0600 га для ведення садівництва, що знаходиться на землях СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому та якою фактично користується ОСОБА_4, у цілому відповідає розміщенню земельної ділянки відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 20 серпня 2007 року, тобто 96,3 % площі ділянки співпадає з фактичним користуванням.

Фактичне розміщення земельної ділянки площею 0,0600 га, яка призначена для ведення садівництва та знаходиться на землях СТ «Надія-3» у м. Хмельницькому, якою фактично користується ОСОБА_7, повністю не відповідає розміщенню земельної ділянки згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 12 березня 2008 року, тобто ділянка знаходиться на відстані близько 250 м від фактичного розміщення. Вищевказані земельні ділянки накладаються між собою, а саме земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 (ОСОБА_7) повністю накладається (накладка становить 99,9 %) на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (ОСОБА_4).

Отже, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про те, що ОСОБА_4 доведено факт накладення земельної ділянки ОСОБА_7 на належну їй земельну ділянку, чим порушено права позивача.

Таким чином, вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року, статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з'ясували обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_4, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк