Справа № 576/1851/18
Провадження № 2/576/596/18
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2018 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяОСОБА_1

секретар судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 576/1851/18
за позовомОСОБА_3
відповідачОСОБА_4
простягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання
учасники справи та представники:
представник позивачаОСОБА_5
позивачне зявилась
відповідачОСОБА_4
представник відповідача ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разомз позивачем і знаходиться на її утриманні.

На теперішній час син навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Путивльський професійний ліцей» за спеціальністю «тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва (категорія «А1», «А2», «В1», слюсар з ремонту устаткування, водій автотранспортних засобів (категорії «С») за денною формою навчання. Строк закінчення навчання 30.06.2019 року. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі самостійно утримувати його, оскільки необхідні кошти на купівлю підручників, зошитів, канцелярії.

Просить стягувати із ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно та до закінчення сином навчання або до досягнення, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку.

10.09.2018 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги визнає частково, оскільки вони є необґрунтованими, адже він надає матеріальну допомогу дитині по можливості, хоча має мінливий, нерегулярний дохід, частину якого отримує в натурі, а всі зароблені гроші витрачає на лікування батька, який є інвалідом, а також на утримання родини з якою проживає: співмешканку та її неповнолітню дитину. Просить позов задовольнити частково та стягувати з його на утримання сина ОСОБА_7 аліменти у розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення ним 23 років (а.с. 18-20).

У відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримала та заперечила аргументи відповідача з огляду на неправдивість (а.с. 33).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Повідомив, що готовий сплачувати аліменти, але безпосередньо сину.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно свідоцтва про народження (а.с. 4).

Згідно довідки, виданої виконкомом Баницької сільської ради від 17.07.2018 року № 02-31/711, вбачається, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та має слідуючий склад сім'ї: син ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 (а.с.5).

Згідно довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Путивльський професійний ліцей» № 170 від 24.05.2018 року ОСОБА_7 дійсно навчається в ДПТНЗ «Путивльський професійний ліцей» (наказ № 3 «3-УДЗ» від 13.09.2016 року за спеціальністю «тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва (категорія «А1», «А2», «В1», слюсар з ремонту устаткування, водій автотранспортних засобів (категорії «С») за денною формою навчання з 13.09.2016 року по 30.06.2019 року та отримує стипендію (а.с.6).

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як розяснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що син сторін ОСОБА_7 дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання.

У відзиві на позов відповідач, крім іншого, повідомив, що тимчасово не працює, разом зі співмешканкою ОСОБА_9 утримує її неповнолітню доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 та витрачає значну частину коштів на лікування батька інваліда ІІІ групи. Тому готовий сплачувати аліменти в розмірі 100 грн.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що офіційно не працевлаштований, але їздить до Росії на заробітки, раніше сплачував аліменти в сумі 1000 грн., що готовий робити і надалі, але безпосередньо сину.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.10.2018 року підтримав первинну позицію відповідача в частині можливості сплачувати аліменти в розмірі 100 грн. на місяць з підстав, що викладені у відзиві на позов.

На підтвердження своєї позиції відповідач надав суду наступні докази:

-довідку, видану виконкомом Баницької сільської ради від 07.09.2018 року № 02-31/526, з якої вбачається, що ОСОБА_4 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, але не зареєстрований. За даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.23).

-довідку, видану виконкомом Баницької сільської ради від 07.09.2018 року № 02-31/527, про те, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8. За даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 28).

-копію довідки до акта МСЕК від 23.02.2017 року, згідно якої батько відповідача ОСОБА_13 (що вбачається з копії свідоцтва про народження (а. с. 27) є інвалідом ІІІ групи по зору безтерміново, за висновком МСЕК йому рекомендована робота без ризику поранення ока, яке бачить (а.с. 29, 30).

-відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків відомості про те, що інформація щодо доходів відповідача за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року в реєстрі відсутня (а.с. 35).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження перебування на його утриманні батька інваліда та доказів щодо витрачання коштів на лікування останнього. Разом з цим, ОСОБА_13 має працездатний вік та відповідно до довідки МСЕК може працювати. Однак, суду не надані докази щодо його працевлаштування.

Щодо перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини його співмешканки, то за поясненнями відповідача остання працює та отримує аліменти на утримання дитини.

Інших доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_7, що продовжує навчання, суду не надано.

Крім цього, відповідач має працездатний вік, не обмежений за станом здоров'я у можливості працевлаштуватись. В судовому засіданні повідомив, що їздить на заробітки до Російської Федерації та отримує пристойний дохід.

За таких обставин з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_7 Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи відсутність відомостей щодо матеріального становища позивача, на утриманні якої перебуває дитина, що продовжує навчання, матеріальне становище відповідача, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, утримує неповнолітню дитину, а також те, що обов'язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, не погоджується з позивачем щодо розміру аліментів у вигляді 1/4 усіх видів доходів відповідача, та вважає достатнім визначити частку в меншому розмірі, а саме 1/5 доходу відповідача на утримання дитини, яка продовжує навчання. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання сина, який продовжує навчання.

На підставі викладеного і керуючись статтями 199, 200 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-267, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_11, Сумська область, Глухівський район, с. Баничі, вул. Заводська, буд. 1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_12, Сумська область, Глухівський район, с. Баничі, вул. Мурашка, 179, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_7 віку двадцяти трьох років.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнення здійснювати з 08 серпня 2018 року.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області черезГлухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 16 жовтня 2018 року.

Суддя Л.М. Усенко