Категорія: 5 Номер провадження 22-ц/804/358/18
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі колегії:

судді- доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Гапонова А.В.,Біляєвої О.М.,

за участю секретаря: Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду від 06 липня 2018 року (під головуванням судді Павленко О.М.,повний текст складено 13.07.2018 року) у цивільній справі №219/12550/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на ? частину будинку та визнання права власності на ? частину будинку,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Дерев»янченко С.С. звернулась до суду з вказаними позовом, в обґрунтування якого посилалась на те що, що 15.07.2006 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Артемівського міськрайонного суду від 24.11.2015 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею за адресою її реєстрації в м. Бахмут, вул. Б.Грінченка (раніше Щербакова). За рішенням Артемівського міськрайонного суду від 02.09.2016 року по цивільні справі № 219/1905/16-ц придбане в шлюбі майно було визнане спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках по ? частині за кожним. Об'єктом спільного майна були будинки, розташовані в місті Бахмут по вулиці Бориса Грінченка (колишня вулиця Щербакова) будинок № 18 і по вулиці Трояндова (колишня вулиця Фрунзе) будинок № 48-А. У власності відповідача також є квартира в м. Соледар , що належить йому на праві приватної власності. Вартість будинку № 18, площею 58,8 кв.м, у м. Бахмут по вул. Б.Грінченка станом на 21.12.2015 року складає 170 288 грн..

Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги по утриманню будинку (комунальні послуги сплачує вона). Вона неодноразово зверталася в Бахмутський відділ поліції за період 2016 року щодо поведінки відповідача. Поведінка відповідача погано впливає на психіку дитини. Дитина відвідує школу, яка розташована недалеко від будинку де вони проживають. Субсидія призначена за місцем реєстрації позивача в будинку № 18, розташованого в м. Бахмут по вул. Б.Грінченка (колишня Щербакова) тільки на неї і неповнолітню дитину. Оскільки добровільно розділити дане майно в натурі відповідач не бажає, тому просила припинити право власності відповідача на ? частину будинку № 18, розташованого в м. Бахмут по вул. Б.Грінченка (колишня Щербакова) в рахунок припинення права власності належної їй ? частини будинку №48-А по вулиці Трояндова (колишня вулиця Фрунзе). Визнати за нею право власності на ? частину будинку № 18, розташованого в м. Бахмут по вул. Б.Грінченка (колишня Щербакова).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 06 липня 2018 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог. Посилається на те, що суд вказав,що вона не довела, що сумісне проживання в одному будинку її та відповідача неможливе. Натомість проігнорував її докази, в тому числі звернення до національної поліції з письмовими заявами про притягнення до відповідальності відповідача, які надав з цього ж приводу і відповідач. Тому судом порушено ч.1 ст.82 ЦПК України, відповідно до якої обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Також суд не взяв до уваги висновок будівельно-технічної експертизи №2626 від

16.04.2018 року, згідно якого провести поділ будинку в натурі №18, розташованого в м. Бахмут по

вул. Грінченка (колишня вул. Щербакова) на дві рівні частини технічно не можливо.

Суд не врахував, що припинення права власності на частину будинку не завдасть істотної

шкоди, так як у відповідача є інше житло, в тому числі і інший будинок, який також є спільною сумісною власністю подружжя. Вартість будинків, які належать їм на праві спільної власності, майже однакова.

Також суд самостійно тлумачив підстави, які викладені в позовній заяві до кожної частини ст.365 ЦК України, тлумачення вплинуло на вирішення справи по суті спору. Підставою звернення з позовом було те, що вона з відповідачем не можуть знайти спільну мову стосовно володіння спірним будинком та його утриманням.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 06.07.2016 року було визнано спірні будинки спільною власністю подружжя та за кожним із них визнано право власності на ? частку. Це рішення могло бути підставою для закриття провадження в цій справі.

Відносини співвласників щодо участі в утриманні спільного майна не впливають на можливість припинення права одного з співвласників на частку у спільному майні.

Факт розірвання шлюбу не свідчить про неможливість спільного володіння та користування, та в судовому порядку вже було вирішено питання про визнання будинку №18 по вул. Б. Грінченка та буд. 48-А по вул. Трояндовій в м. Бахмут спільною власністю подружжя, яким поділено набуте майно в рівних його частинах.

В судове засідання зявилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1ст. 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції повно та правильно встановив фактичні обставини по справі,

дав їм належну правову оцінку і дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Висновок суду узгоджується з положеннями ст.41 Конституції України, статті 365 ЦК України.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути

припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Така правова позиція висловлена в справі №6-1943цс16.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами під час перебування в шлюбі придбано

спільне майно, і зокрема: житловий будинок №18 по вул. Б. Грінченка в м. Бахмут та житловий будинок № 48-А по вул. Трояндовій в м. Бахмут.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 06.07.2016 року було визнано спірні будинки спільною власністю подружжя та за кожним із них визнано право власності на ? частку.

Відповідач заперечує проти отримання компенсації за належну йому частку будинку у сумісній власності.

За висновком будівельно-технічної експертизи від 16.04.2018 року провести поділ будинку№18 по вул. Б. Грінченка в м. Бахмут в натурі на дві рівні частини не можливо. Вартість спірного будинку станом на 08.06.2017 року складала 201860 грн..

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно встановив сукупність таких обставин, як наявність у ОСОБА_3 значної частки у спірному будинку; відсутність згоди відповідача на припинення його права у спільній частковій власності на будинок та на отримання компенсації; відсутність доказів, які б свідчили, що відповідач чинить позивачу перешкоди у

користуванні спірним будинком і створює неможливі умови для спільного користування спільним житлом; припинення права на частку у спільному майні може завдати відповідачу істотної шкоди, сторони мають на праві власності і інше житло, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про припинення права власності ОСОБА_3 на частку у праві спільної часткової власності на підставі статті 365 ЦК України.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила припинити право власності відповідача на ? частину будинку №18 по вул. Б. Грінченка в м. Бахмут в рахунок припинення її права власності на належну їй ? частину будинку № 48-А по вул. Трояндовій в м. Бахмут, визнавши за нею право власності на ? частину будинку №18 по вул. Б. Грінченка в м. Бахмут.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий спосіб захисту порушеного права як взаємозалік не передбачений діючим законодавством, а припинення права особи на частку у спільному майні відбувається за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Така вартість на депозитний рахунок суду ОСОБА_2 попередньо внесена не була, що вона підтвердила в апеляційній інстанції. Оскільки суд може постановити рішення про припинення права особи на частку у спільному майні лише за умови попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, що позивачем виконано не було, то вимоги позивача судом першої інстанції правильно визнано не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи про те, що судом не враховано, що спірний будинок є неподільним згідно висновків експертизи, і це є підставою для задоволення позовних вимог, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки згідно висновку експертизи він є неподільним на дві рівні частини, а чи можна його розділити взагалі, таке питання не зясовувалося.

З позицією позивача про те, що частка відповідача в спірному будинку є незначною і припинення права власності не завдасть його інтересам істотної шкоди суд правильно не погодився, так як відповідачеві на праві власності належить ? частина спірного будинку, тобто половина будинку вартістю в 100930 грн., що є значною і за ідеальною долею і за вартістю, і при- пинення права власності завдасть відповідачеві істотної шкоди.

Посилання ж на те, що відповідач має інше житло, не може бути прийнятим до уваги, оскільки це не впливає на правильність висновків суду, так як позивач також має право на інше житло і зазначена обставина спростовує посилання на те, що мешкати в одному будинку з відповідачем не має можливості, а це є підставою для припинення його права власності на частину будинку.

Обгрунтування позовних вимог тим, що спірний будинок знаходиться біля школи, яку відвідує дитина, що є зручним, також не відносяться до обставин, які дають підстави для припинення права власності відповідно до положень ст.365 ЦК України.

Вказівка на те, що відповідач чинить перешкоди в користуванні спірним житловим будинком і це є підставою для припинення його права власності також не може бути прийнята до уваги, оскільки суперечить положенням ст.365 ЦК України, згідно якої право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 13 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні, частка ж ОСОБА_3 у спільному майні є значною, так як складається із половини будинку вартістю в 100930 грн..

Посилання ж на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як сторони не можуть дійти згоди користування спільним майном, є необгрунтованим і таким, яке не може бути підставою для застосування положень ст.365 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуального права та

невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду від 06 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.10.2018 року.

Судді: Г.В. Новікова

ОСОБА_5

ОСОБА_6