Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1068/17

Номер провадження: 2/511/32/18

22 січня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю:секретаря ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 національного університету імені ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про повернення заборгованості по наданню цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_3 національний університет імені ОСОБА_4 (далі ОНУ) звернувся до суду з позовом, в кінцевій редакції якого просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 (дівоче - Калініна) К.С. заборгованість по кредиту по угоді про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти та стягнення штрафних санкцій, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на підставі «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916 між позивачем і відповідачем було укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 03-1-004-2004 від 30.08.2004 року, згідно якої навчальний заклад надав відповідачу цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямом підготовки (спеціальністю) правознавство за денною формою навчання у розмірі 6276 грн. за навчальний рік та 25 104 грн. за весь термін навчання.

Освітню послугу закладом відповідачу було надано в повному обсязі, наказом № 2106-18 від 16.07.2008 року відповідача відраховано з університету, як таку, що закінчила навчання за спеціальністю «Правознавство» за ОКР «Бакалавр», та їй видано диплом.

Університет виконав всі свої обов'язки, передбачені угодами, однак відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту станом на листопад 2017 року в сумі 11854 грн. 67 коп., по відсотках за користування кредитом в сумі 4798 грн. 16 коп., по пені в сумі 6091 грн. 22 коп., які позивач просив стягнути.

Представник позивача в судове засідання не зявився на підставі заяви про підтримання уточненого позову і розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. Заперечення мотивувала тим, що позивач пропустив строк позовної давності при звернення до суду по періодичним платежам за 2009-2013 роки, з 2014 по 2017 роки вона перебувала у відпустці по догляду за першою дитиною до досягнення нею трьох років, з 2016 по 2019 роки - по догляду за другою дитиною, а тому строк повернення кредиту на підставі п.п.6.3, 8.2 Угоди продовжується на вказаний час. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов ОСОБА_3 національного університету імені ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2004 року між сторонами укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти № 03-1-004-2004, відповідно до якої навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 р. № 916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямком підготовки (спеціальністю) правознавство за денною формою навчання у розмірі 6 276 грн. за навчальний рік та 25 104 грн. за весь термін навчання (а.с.8-9).

Відповідно до пунктів 3.3 угоди одержувач кредиту зобов'язаний повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування.

Відповідно до пунктів 6.1 угоди одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у розмірі 25 104 грн. та три відсотки за користування кредитом в сумі 5 615 грн. 04 коп. на банківський рахунок ОНУ до 31 грудня кожного року 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним починаючи з 30 червня 2009 року до 30 червня 2014 року.

Таким чином, за названими умовами, які були погоджені сторонами, 1/15 частина кредиту та відсотків за користування ним є непогашеними у разі їх несплати до 31 грудня поточного року.

Наказом ОНУ від 16 липня 2008 року № 2106-18 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра права за спеціальністю «Правознавство» з видачею диплому та відраховано з університету у зв'язку з закінченням навчання (а.с.11).

У звязку з невиконанням відповідачем своїх обовязків по поверненню кредиту ОНУ у 2013 та 2017 роках направляв відповідачу вимоги про повернення суми боргу за кредитом, але вони залишились без відповідного реагування.

Відповідач просить застосувати строк позовної давності для заявлених вимог до 2014 року.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 4-5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 19.03.2014 р. (справа № 6-20цс14), від 24.09.2014 р. (справа № 6-103цс14), від 29.10.2014 р. (справа № 6- 169цс14), від 12.11.2014 р. (справа № 6-167цс14), від 03.06.2015 року (справа № 6-31цс15) перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності щодо кожного з платежів.

Суд вважає строк давності пропущеним по періодичним платежам по 2013 рік включно, оскільки у період з 2009 по 2016 рік позивач не звертався до суду із позовною заявою про захист свого порушеного права, а звернувся лише 07.06.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що жодного платежу відповідачем не було здійснено. Таким чином, строк позовної давності сплинув.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України від 17.01.2002 р. № 2984-III «Про вищу освіту»,Законом України від 05.02.1993 р. № 2998-XII «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні».

Відповідно до ст. 3 Закону України від 17.01.2002 р. № 2984-III «Про вищу освіту», який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, реалізація державної політики у галузі вищої освіти забезпечується, зокрема, шляхом надання цільових, пільгових державних кредитів особам для здобуття вищої освіти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 ст. 11 Закону України від 05.02.1993 р. № 2998-XII «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» молоді громадяни можуть одержувати за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів пільгові довгострокові кредити для здобуття освіти у вищих навчальних закладах за різними формами навчання, незалежно від форм власності, що діють на території України. Зазначені кошти передбачаються у відповідних бюджетах окремим рядком. Порядок надання зазначених кредитів визначає Кабінет Міністрів України.

Такий Порядок надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 р. № 916.

Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є порушенням зобов'язання.

Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені ст. 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 22 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти сума кредиту повертається із сплатою 3 відсотків річних протягом 15 років, починаючи з дванадцятого місяця після закінчення навчання у вищому навчальному закладі, до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів з виплатою щороку однієї п'ятнадцятої частини загальної суми одержаного кредиту та відсотків за користування ним.

Одержувач кредиту на навчання за рахунок Державного бюджету України повертає кредит та відсотки за користування ним через вищий навчальний заклад на рахунки Міністерства освіти і науки, інших центральних органів виконавчої влади, у підпорядкуванні яких перебуває вищий навчальний заклад, з подальшим зарахуванням коштів до Державного бюджету України.

Згідно п. 6.3 Угоди № 03-1-004-2004 від 30.08.2004 року, укладеної між сторонами строк повернення кредиту продовжується на період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. П.8.2 передбачено, що угода продовжується на строк дії обставин, зазначених у п.6.3.

Зазначені положення угоди відповідають п.27 Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 р. № 916.

Відповідач перебувала у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку з 15.12.2014 по 29.11.2017р., та в теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 05.10.2019р., що підтверджується відповідними довідками від 15.12.2014р. та 27.11.2017р.

Таким чином, строк повернення кредиту за період з 2014 року продовжується на період перебування відповідачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме: по жовтень 2019 року, і строк дії угоди продовжується на строк дії вказаних обставин.

Таким чином, право вимоги періодичних платежів за період 2014-2017 роки у позивача не наступило, вказані вимоги є передчасними.

Відповідно до ч.2 ст. 1052 ЦК України, яка з огляду на положення ст. 1054 ЦК України, застосовується до відносин за кредитним договором, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене ст. 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.

Таким правом позивач не скористався, вимог дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, до відповідача не заявляв.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про недійсність укладеної між сторонами угоди № 03-1-004-2004 від 30.08.2004 року як укладеної з неповнолітньою особою без згоди батьків, оскільки відповідно до вимог ст.ст. 221,222 ЦК України такий правочин вважається схвалений батьками, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. Відповідач не надала суду відповідних доказів заявлення претензій позивачу ОНУ з боку її батьків, таким чином, вказаний правочин не підлягає визнанню недійсним з зазначених підстав.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 267, 509, 526, 610, 625 ЦК України, «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 916, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 національного університету імені ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про повернення заборгованості по наданню цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.01.2018 року.

Суддя І. В. Бобровська