Справа № 523/7812/18
Провадження №2/523/3605/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" жовтня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що вона є власницею квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Відповідачка по справі у вказаній квартирі не проживає з 2015 року, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. Крім того, у вказаній квартирі не знаходиться ніяких особистих речей відповідачки. Позивач просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 77, розташованою по бульвару Десантному, у будинку № 6, м. Одеса.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 липня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Позивачка у судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач, ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутністю або відзив суду не надала, про причини неявки не повідомила, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено, про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання від 05 липня 2012 року та договору про внесення змін до договору довічного утримання, від 24 квітня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 (а.с. 6-9).

Відповідно до довідки про склад сім'ї та прописку від 22 травня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Факт не проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується актом, складеним ЖБК «Ілічівський-22» від 08 травня 2018 року (а.с. 13).

Проводячи оцінку аргументів ОСОБА_2, які ґрунтуються на поданих доказах, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для захисту житлових прав та права власності позивача.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає у квартирі з 2015 року, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад один рік без поважних причин у спірній квартирі не проживає, власником квартири не є, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 підлягають задоволенню.

Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст. ст. 64, 150, 156 ЖК Української РСР, ст. ст. 16, 385, 405 ЦК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1, виданий Суворовським РВ м. Одеси 15.03.2001 р., місце реєстрації: АДРЕСА_4, інші відомості про особу невідомі), такою, що втратила право користування квартирою № 77 у будинку № 6, по бульвару Десантному в м. Одесі.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1, виданий Суворовським РВ м. Одеси 15.03.2001 р., місце реєстрації: АДРЕСА_4, інші відомості про особу невідомі) з реєстраційного обліку з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: