Ухвала

23 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 199/6225/15-ц

провадження № 61-45737 ск 18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

28 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Заявниця просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що в судовому засіданні 22 травня 2018 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину, на сайті ЄДРСР постанова була оприлюднена 29 травня 2018 року, а повний текст поштою не отримувала.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Указані обставини є достатніми підставами для поновлення строку на касаційне оскарження.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину вартості спірного легкового автомобіля Toyota Corolla у розмірі 41 700 грн, 1/2 частину вартості мисливської гладкоствольної рушниці BERETTA AL391 - 7 200 грн, та 1/2 частину витрат по сплаті комунальних платежів у сумі 10 029, 35 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Toyota Corolla в розмірі 41 600 грн та 1/2 частину сплачених комунальних послуг у сумі 10 029,35 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення. В іншій частині рішення залишено без змін.

У поданій 28 червня 2018 року касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунтом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкитті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 1 січня 2018 рік складає 1762 грн, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів в сумі 51629,35 грн, ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Судом не встановлено обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на касаційне оскарження постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко