ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/327/18 Справа № 205/6157/15 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 серпня 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд, стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 14 жовтня 2008 року, яка станом на 03 серпня 2015 року становить 821543 грн. 55 коп. Вирішити питання судових витрат (а.с.1-3).

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10003/0603 філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 року в сумі 821543 грн. 55 коп., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 374650 грн. 00 коп., простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 238952 грн. 29 коп., пені за порушення зобов'язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення в розмірі 92469 грн. 20 коп., 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 25223 грн. 93 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 17621 грн. 25 коп., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 72626 грн. 88 коп. Вирішено питання судового збору (а.с.58-59).

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 29 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-залишено без задоволення (а.с. 85).

Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.88-95).

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що надані позивачем докази не відповідають встановленим вимогам та містять розбіжності в розрахунках. До того ж, судом першої інстанції безпідставно відхилено заяву про застосування строку позовної давності та не застосований загальний трирічний строк позовної давності щодо вимог позивача.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 14 жовтня 2008 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 904/4 (а.с. 12), згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 381000 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22 % річних, комісійні винагороди та інші платежі, строком до 13 жовтня 2018 року. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03 серпня 2015 року становить 821543, 55 грн. Згідно розрахунку (а.с. 5) і складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 374650 грн. 00 коп., простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 238952 грн. 29 коп., пені за порушення зобов'язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення в розмірі 92469 грн. 20 коп., 3% річних за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 25223 грн. 93 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 17621 грн. 25 коп., втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 72626 грн. 88 коп. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск Банком строку позовної давності, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідач зазначає, що позивач приховав від суду обставини звернення Банку у травні 2010 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до нього, про звернення стягнення на предмет іпотеки саме за кредитним договором № 904/4 від 14.10.2008 року і ухвалення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 11 липня 2012 року рішення по даній справі. У зв'язку з чим вважає, що пред'явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, позивач змінив строк виконання основного зобов'язання. Тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів почався з наступного дня після першої вимоги банку (п.3.3.1 кредитного договору), тобто з травня 2010 року.

З таким твердженням колегія суддів не погоджується, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку та в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Банку з заявами від 28 квітня 2014 року, 16 червня 2015 року, 20 травня 2016 року, в яких просив надати йому можливість сплачувати заборгованість за кредитним договором №904/4 від 14 жовтня 2008 року у розстрочку протягом 7 років до повного погашення та пропонував свій графік погашення, чим визнав та погодився з існуючим боргом (а.с. 141, 142, 143). Також матеріалами справи підтверджено, що відповідач продовжує виконувати умови договору, сплачуючи проценти по кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за процентами (а.с. 162-163).

Враховуючи зазначене, Банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо суперечності в розрахунку заборгованості, колегія суддів відхиляє.

Апелянт посилається на те, що в таблиці розрахунку заборгованості на аркуші справи 6 зазначена остання оплата в сумі 3175 грн., що здійснювалася ОСОБА_1 з 01.01.2009 по 31.01.2009 року, але відповідно до такої ж таблиці на аркуші справи 7 остання оплата ОСОБА_1 в сумі 10000 грн. передбачалася з 01.07.2015 по 31.07.2015, хоча в попередній таблиці така інформація за 07 місяць 2015 року відсутня.

На підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року, ПАТ "Державний ощадний банк України" надав належним чином завірену ксерокопію кредитної справи за кредитним договором №904/4 від 14 жовтня 2008 року та деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором.

З зазначеного розрахунку та розрахунків, на які посилається відповідач, вбачається, що матеріали справи містять два різних розрахунки, а саме на а.с. 6 наявний розрахунок заборгованості за кредитом, пені, 3 % річних та витрат банку від інфляції за несвоєчасну сплату кредиту, станом на 03.08.2015 рік, де остання оплата здійснена з 01.01.2009 по 31.01.2009 в сумі 3175,00 грн., аналогічна інформація міститься в розрахунку на а.с. 164-165.

На а.с. 7 наявний розрахунок заборгованості по процентам, пені, 3 % річних та витрат банку від інфляції за несвоєчасну сплату кредиту станом на 03.08.2015 року, де остання оплата здійснена з 01.07.2015 по 31.07.2015 в сумі 10000 грн., аналогічна інформація міститься в розрахунку на а.с. 162-163.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини справи.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволенню.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: