Провадження №: 2/755/5946/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"18" жовтня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за правилами загального позовного провадження, -

у с т а н о в и л а:

01.10.2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 04.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

16.10.2018 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Вимоги клопотання мотивовано тим, що на думку відповідача, справа має розглядатись за правилами загального позовного провадження, оскільки спрощене провадження у справі було призначене без дослідження всіх істотних обставин справи, на підставі неправдивих даних поданих позивачем. Відповідач вказує, що матеріали позовної заяви не містять доказів, що позивача визначено управителем будинку, тобто позивач самовільно та безпідставно нібито надає послуги та стягує за це кошти. У будинку з 23.12.2015 року створено ОСББ, яке не має змоги приступити до роботи, оскільки позивач не передає йому документацію по будинку. В супереч твердженням позивача, відповідач вказує, що неодноразово звертався з претензіями до позивача на протязі усього періоду обслуговування будинку стосовно якості його роботи. За твердженням відповідача послуги позивача у будинку практично відсутні. Також відповідач зазначає, що позивач приймав активну участь у злочинному відчуженні місць загального користування будинку. Після створення ОСББ та враховуючи невиконання позивачем своїх обов'язків, відповідач звернувся до позивача із заявою про припинення дії укладеного між сторонами договору з 23.12.2015 року у відповідності до положень п. 21 цього договору. Відповідач зазначає, що до моменту розірвання договору він вчасно та в повному обсязі сплачував кошти за надані комунальні послуги. Крім того, відповідач вказує, що неодноразово намагався укласти з позивачем договір на отримання комунальних послуг на умовах визначених чинним законодавством, але позивач жодного разу не відповів на його заяви. Відповідач вказує, що позивач ігнорує всі його заяви, неякісно обслуговує будинок, надсилає нові квитанції на оплату послуг, наймає колекторські фірми з метою стягнути надуманий борг через погрози та залякування, без наявності договірних відносин. У грудні 2017 року позивач надіслав відповідачу текст нового договору, однак, за твердженням відповідача, цей договір суттєво відрізнявся від типового, містив змінене формулювання ч. 1 ст. 651 ЦК України і враховуючи, що жодна вимога відповідача позивачем не була виконана, відповідач такий договір не підписав. Відповідач вважає, що оскільки договірні відносини між сторонами відсутні, тим більше з вини самого позивача, то відсутні підстави для нарахування боргу. Також відповідач зазначає, що позивачем надано розрахунок боргу з 01.05.2015 року по 01.08.2018 року, тобто з пропущенням трирічного строку позовної давності, тож, на думку відповідача, позивач може виставляти претензії лише з 01.09.2015 року, а інший період не може бути предметом розгляду в суді та взагалі подаватись до суду. Крім того, відповідач висловлює заперечення щодо стягнення індексу інфляції та 3% відсотків річних від простроченої суми, оскільки таке не було передбачене договором, в якому інфляційна складова містилась у вигляді дворівневого тарифу при сплаті до і після 20 числа поточного місяця. Відповідач вважає, що таким чином позивач намагається стягнути пеню в подвійному розмірі. Крім того, з документів не відомо до якого об'єкту належать надані розрахунки та вони не підтверджують надання позивачем послуг якісних, у повному обсязі та вчасно. Документів, що підтверджують виконання послуг позивачем, додатки до позовної заяви не містять.

Вивчивши заявлене клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, чинним процесуальним законодавством України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - є малозначними.

За змістом ч. 9 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року визначений у розмірі 1762,00 грн.

Таким чином, сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить - 176200,00 грн., а справи з ціною позову менше вказаної суми є малозначними.

За змістом ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Згідно ст. 277 ЦПК України 1. Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 2. У випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження. 3. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. 4. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 5. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. 6. Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається. 7. Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України вбачається, що для розгляду спорів, які згідно положень цивільного процесуального законодавства є малозначними, тобто малозначність встановлена законом, а не визнана судом з урахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 274 ЦПК України, передбачений розгляд справи лише за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки ціна позову у справі про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги становить 8779,57 грн., і на такий спір не розповсюджуються положення ч. 4 ст. 274 ЦПК України, така справа є малозначною у відповідності до вимог закону, а тому має розглядатись лише за правилами спрощеного позовного провадження, і за таких умов відсутні правові підстави для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, слід зазначити, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об'єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України. Також, відповідач не позбавлений можливості скористатись правами наданими йому ст. 267 ЦК України щодо наслідків спливу позовної давності.

Загалом суд констатує, що всі посилання викладені відповідачем у своєму запереченні проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження уміщуються в поняття письмових доказів, які безперешкодно можуть бути надані ним суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 274, 277, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за правилами загального позовного провадження - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя -