СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19481/17

пр. № 2/759/3324/18

10 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 153488 грн 00 коп. та витрати пов'язані з оплатою послуг спеціаліста по проведенню оцінки на загальну суму 1500 грн 00 коп., а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1621 грн 80 коп.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що у позивача, як власника транспортного засобу «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 виникла необхідність у технічному його обслуговуванні тому він звернувся до робітника СТО ОСОБА_3 для заміни фільтруючих елементів на газовому обладнанні машини та зміни мастила у двигуні, однак при виконані вказаних робіт виник відтік газу та займання газо-повітряної суміші в результаті чого виникла пожежа під капотом автомобіля, тому позивач після вказаної пожежі залишив свій автомобіль на зазначеному СТО під розписку сина власника для відновлювального ремонту, який на думку позивача повинен відшкодувати ОСОБА_2, та після фіксування обставин працівниками ГГУ ДСНС та складення висновку дільничим інспектором, відповідач пообіцяв виконати відновлювальний ремонт за власні кошти на підставі чого він замовив та придбав кришку клапанів, яка вже була у вживанні, однак ремонт автомобіля з урахуванням пошкоджених деталей згідно звіту №18/17.09.17 від 06.09.2017 про оцінку вартості матеріального збитку, складає 162180 грн 00 коп., внаслідок чого відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у повному обсязі.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК Українизаяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 30).

Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 (а.с. 10).

03.12.2016 на СТО за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 5 трапилася пожежа під час проведення ремонтних робіт транспортного засобу «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 стався вибух газу в результаті чого сталося займання газоповітряної суміші. Вказана пожежа була локалізована працівниками СТО (а.с. 6).

Довідкою Святошинського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві підтверджено факт того, що 03.12.2016 по вул. Зодчих, 5 у м. Києві в легковому автомобілі НОМЕР_2 сталася пожежа (а.с. 7).

Згідно розписки ОСОБА_4 03.12.2016 транспортний засіб «Хюндай» р.н. НОМЕР_1 залишився на зберіганні (а.с. 26).

Згідно звіту №18/17.09.17 від 06.09.2017 про оцінку вартості матеріального збитку зазначеного транспортного засобу вартість матеріального збитку складає 162180 грн 00 коп. (а.с.12-25).

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до положень ст.ст. 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, зокрема в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у п. 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-183цс14 від 03.12.2014, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'активних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника».

Позивач у своїх позовних вимогах посилається на ст. 1187 ЦК України, тоді як між ним та відповідачем та особами, які здавали свої автомобілі на ремонт, виникали договірні зобов'язання згідно ст.ст. 865, 866 ЦК України, а саме договори побутового підряду. На підтвердження такого договору відповідач повинен видати квитанцію чи інший документ. Що підтверджує його зобов'язання виконання робіт.

Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Статя 866 ЦК України встановлює, що договір побутового підряду ввжається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовнику квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Із визначення договору підряду, що міститься у ч. 1 ст. 837 ЦК України випливає, що істотною умовою договору підряду, встановленою законодавчо, є умова про роботу, що повинна бути виконана за договором.

Однак, позивачем не надано до суду письмового доказу, який би підтверджував, що між ними був укладений договір про ремонт належного йому автомобіля.

Надані докази не підтверджують факту того, що позивачу заподіяна шкода саме з вини відповідача та що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні не встановлено в діях відповідача юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх в задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 386, 865, 866, 837, 1166, 1167, 1187 ЦПК України, ст. ст. ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 10.10.2018.