АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Свистунової О.В., Пидищи М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 14.12.2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2007-148-М, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 24 750 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,00% на рік з кінцевим терміном повернення 23.11.2012 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 договорів поруки. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 08.05.2013 року у розмірі 45834,62 доларів США, яка складається з: 15402,41 доларів США - заборгованість за кредитом, 22455,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7977,16 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2007-148-М від 14.12.2007 року у розмірі 44583,06 доларів США, судові витрати по справі, стягнути з ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та стягнути з усіх відповідачів солідарно суму у розмірі 10000 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 2007-148-М від 14.12.2007 року у розмірі 40357,46 доларів США, що за курсом НБУ складає 322456,10 грн., яка складається з: 15402,41 доларів США - заборгованість за кредитом, 22455,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2500 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В іншій частині позову відмовлено.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.223-226).

Не погодившись з рішенням апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення (а.с.230-233) .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 2007-148-М від 14.12.2007 року ОСОБА_2 отримав кредитні кошти, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, згідно умов договору, з кінцевим терміном повернення 23.11.2012 року (а.с.9-12).

Відповідач ОСОБА_2 не належно виконував умови договору, через що виникла заборгованість станом на 08.05.2013 року у розмірі 45834,62 доларів США, яка складається з: 15402,41 доларів США - заборгованість за кредитом, 22455,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7977,16 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував умови договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника, при цьому суд дійшов висновку про можливість зменшення суми пені.

Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2007 року ЗАТ КБ «Приватбанк» правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2007-148-М.

Як вказав позивач у позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в розмірі 24 750 доларів США, однак у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № 2007-148-М від 14.12.2007 року станом на 08.05.2013 року існує заборгованість у розмірі 45834,62 доларів США, яка складається з: 15402,41 доларів США - заборгованість за кредитом, 22455,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7977,16 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Апелянт посилається на те, що місцевим судом не в повному обсязі встановлені фактичні обставини справи щодо суми заборгованості по кредитному договору.

Враховуючи заперечення відповідача щодо наявності заборгованості, для з'ясування суми заборгованості, яка, на думку позивача, існує, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» було витребувано належним чином завірені докази, а саме, відомості, щодо продажу автомобіля, переданого ОСОБА_2 ПАТ КБ «ПриватБанк» за атом від 07 липня 2009 року, які мають містити інформацію про дату та суму продажу автомобіля, чи зараховувалася дана сума на погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 2007-148-М від 14 грудня 2007 року, якщо так, то коли і на погашення яких складових заборгованості, з відображенням зазначеного в розрахунку заборгованості; відомості щодо розміру пені за весь час нарахування заборгованості по кредитному договору №2007-148-М від 14 грудня 2007 року (а.с.254).

Позивачем зазначену ухвалу в повному обсязі не виконано, повний перелік, навіть після перерви, витребуваних доказів суду ані не направлено, ані представником позивача в судовому засіданні не надано, а отже апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи викладені в апеляційній скарзі, правові підстави звернення позивача до суду з позовом та відповідність нарахованої заборгованості, оскільки з наявних у справі доказів не можливо зробити висновок щодо часу та суми реалізації автомобіля, наявності та розміру заборгованості, як в цілому, так і по кожній її складовій.

Отже, позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правові підстави звернення до суду позивача з даним позовом та обґрунтованість і відповідність нарахованої заборгованості умовам договору, її розмір, складові частини та період за який вона нарахована.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність скасування рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ухвалення нового рішення про відмову в цій частині у задоволенні позовних вимог, з вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року в оскаржуваній частині - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та строки, що визначенні чинним законодавством.

Судді: