Провадження № 2-н/520/1154/18
СУДОВИЙ НАКАЗ
Відповідно до ч.1, 2 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 1 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.
З наданих документів вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює згідно трудового договору №77Р/17 від 13.09.2017 року в Державному підприємстві «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів».
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно зі ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Як вбачається, боржник порушив строки виплати суми заробітної плати, встановлені чинним законодавством України, що призвело до порушення прав працівника та має наслідком видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, на користь останнього.
Посилання заявника на підстави про можливість винесення судового наказу знайшли своє підтвердження відповідними доказами, наявними в матеріалах справи.
Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи зазначене, оскільки ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу за заявленими вимогами, суд вважає за необхідне стягнути з боржника - Державного підприємства «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» на користь держави судовий збір у розмірі 176 гривень 20 копійок.
Керуючись ст. ст. 161, 167-168, 430 ЦПК України, суддя,
Суд у відповідності до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України повідомляє, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Не пізніше наступного дня з дня видачі судового наказу надіслати боржнику копію цього наказу та копію заяви стягувача з доданими до неї документами рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Роз'яснити боржнику, що згідно ст. 170 ЦПК України він має право протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання наказу та доданих документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Строк пред'явлення судового наказу до виконання:
- в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - протягом 3 років з наступного дня набрання ним законної сили;
- в частині стягнення судового збору - три місяці.
Суддя Калініченко Л. В.