Провадження № 2-п/522/252/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 27.11.2014 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення з вимогою скасування заочного рішення від 27.11.2014 р. по цивільній справі № 522/20249/14-ц, посилаючись на те, що він не був сповіщений належним чином про дату судового засідання, копія заочного рішення була отримана представником заявника 19.07.2018 року під час ознайомлення з матеріалами справи, у звязку з чим просить поновити строк на подання заяви, скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

24.09.2018 р. представником позивача ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 на офіційну електрону адресу суду були надісланні заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, згідно з якими просив суд відмовити в задоволенні заяви від 10.08.2018 р., посилаючись на обізнаність відповідача про існування даної цивільної справи та про ухвалення заочного рішення від 27.11.2014 р. і на відсутність у відповідача доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судове засідання по справі було призначено на 27.09.2018 р. об 11:05 год.

До судового засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, з підстав викладених у письмових запереченнях на заяву.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2014 р. по цивільній справі № 522/20249/14-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення заочного рішення), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином сповіщений та який не повідомив про причини неявки, або якщо вказані ним причини визнані судом неповажними, суд може прийняти заочне рішення на основі доказів, які містяться в справі, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи.

Заявник у своїй заяві посилається на те, що він не був сповіщений належним чином про дату судового засідання, у звязку з чим був позбавлений процесуальних прав, передбачених ЦПК та не знав про винесення заочного рішення. Також, заявник повідомляє, що на момент розгляду справи постійно проживав та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та не отримував на цю адресу жодних повісток про виклик до суду.

Однак, суд критично ставиться до вищенаведених доводів відповідача, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 35), ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення заочного рішення), у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Отже, оскільки заявником не надано до суду жодних доказів на підтвердження проживання за адресою, вказаною в заяві, то судом правомірно надсилалися судові повістки саме за адресою реєстрації ОСОБА_1

Також, судом встановлено, що заочне рішення від 27.11.2014 р. по справі № 522/20249/14-ц переглядалося судами апеляційної та касаційної інстанції за відповідними апеляційними та касаційними скаргами відповідача ОСОБА_4.

Так, в матеріалах справи № 522/20249/14-ц містяться рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 65 4, а саме судової повістки про дату слухання справи на 07.05.2015 р. о 09:30 год. та копії апеляційної скарги, надісланих Апеляційним судом Одеської області на адресу ОСОБА_1 з відміткою про вручення (а.с. 119).

Зазначена повістка була надіслана судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1

Також, на підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про заочне рішення від 27.11.2014 р. по справі № 522/20249/14-ц, в матеріалах справи міститься довідковий лист (а.с. 117) та витяг із журналу телефонограм Апеляційного суду Одеської області (а.с. 128), відповідно до якого, ОСОБА_1 був сповіщений про дату слухання справи в суді апеляційної інстанції.

Також, суд бере до уваги докази, надані представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 щодо обізнаності заявника про існування даної цивільної справи та вважає їх належними та такими, що спростовують твердження заявника.

Так, до заперечень на заяву про перегляд заочного рішення, представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 було надано мирову угоду від 19.07.2016 р., укладену між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 на стадії виконання судового рішення по справі № 522/20249/14-ц та копію довіреності від 06.11.2015 р., зареєстрованої в реєстрі за № 7-1091, яка видана ОСОБА_6 на представництво інтересів ОСОБА_4

З тексту мирової угоди вбачається та наданої довіреності вбачається, що в інтересах відповідача ОСОБА_4 діяв представник ОСОБА_6

Однак, суд зазначає, що вказана довіреність від 06.11.2015 р. на представництво інтересів ОСОБА_4 була видана ОСОБА_6 саме ОСОБА_1, який на той час представляв інтереси ОСОБА_4 на підставі довіреності від 06.11.2015 р. за реєстровим № 7-1088.

Зазначені докази спростовують твердження заявника про його необізнаність щодо існування даної цивільної справи та пропущення, у звязку з цим строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Щодо тверджень заявника про застосування до нього морального та психологічного тиску під час написання розписок зі сторони позивачів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відповідачем не надано до суду та в матеріалах справи не міститься жоден належний та допустимий доказ на підтвердження факту написання розписок під моральним та психологічним тиском. Разом з тим ОСОБА_1 своєю заявою підтверджує факт написання розписок.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку, що заявником не надано докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Щодо клопотання відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 р. оприлюднено 10.12.2014 р.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Згідно з частинами першою, другою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Таким чином, про наявність заочного рішення суду скаржник мав змогу дізнатись з Єдиного державного реєстру судових рішень з моменту його оприлюднення, тобто з 10 грудня 2014 року.

Враховуючи підтверджений факт повідомлення судом апеляційної інстанції відповідача про дану справу, ОСОБА_1 був обізнаний про існування даної цивільної справи та про винесення заочного рішення від 27.11.2014 р. ще у 2015 році, а отже, мав можливість ознайомитися з матеріалами справи та з текстом рішення суду.

Отже, зазначені у заяві про перегляд заочного рішення причини пропуску строку в зіставленні з відомостями про дату постановлення заочного судового рішення, датою оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень і значний проміжок часу, що сплинув з дня його прийняття до дня подання зазначеної заяви, та, враховуючи обізнаність відповідача про зазначену цивільну справу, дають підстави вважати їх необґрунтованими, а звідси - неповажними для поновлення строку.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відсутні підстави для скасування заочного рішення, передбачені ст. 288 ЦПК України, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258-260, 284-288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 27.11.2014 р. по цивільній справі № 522/20249/14-ц за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - залишити без задоволення.

Розяснити відповідачу, згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України, право на оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Ухвала, згідно зі ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Бойчук