Справа №336/3888/18
Провадження № 2/336/2246/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі судді Жупанової І.Б., за участю секретаря судового засідання Падалка А.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №336/3888/18 пр. 2/336/2246/2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

без проведення судового засідання та повідомлення сторін,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 13.07.2018 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком №17, розташованим по провул. Табірному у м.Запоріжжі.

За змістом позову, позивач відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину від 12.07.1983 року є власником житлового будинку №17 по провул. Табірному у м.Запоріжжі. 20.07.2004 в якості члена сімї у даному будинку зареєстрована відповідачка донька позивача ОСОБА_2 З 2004 року вона у будинку не мешкає, особистих речей у ньому не зберігає. Реєстрація відповідачки перешкоджає оформленню субсидії позивачем для сплати житлово-комунальних послуг за користування будинком.

З підстав, передбачених ст. 391 ЦК України, ст. 71 Житлового кодексу України, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді від 01 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було.

Копія ухвали суду про відкриття провадження по справі та розгляд справи в спрощеному провадженні з копією позовної заяви з додатками направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, Відповідачка повідомлена про розгляд справи Шевченківським районним судом м.Запоріжжя засобами поштового звязку, не скористалась своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 191, ч.1 ст. 278 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подала.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку із розглядом справи судом за відсутності її учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Предметом позову є захист права позивача на користування та розпорядження житловим будинком №17 по провул. Табірному у м.Запоріжжі.

Підставою для звернення до суду із зазначеним позовом стала наявність перешкод у користуванні позивачем вказаним нерухомим майном, що створюються з боку відповідачки, яка відмовляється в позасудовому порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.07.1983, виданого державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_4, померлої 21.09.1982, на праві приватної власності належить житловий будинок №17, розташований по провул. Табірному у м.Запоріжжі (р.№2-2720). Реєстраційний напис державного нотаріуса в книзі №86 за р.№13208 від 29.07.1983 свідчить про реєстрацію вказаного житлового будинку на праві приватної власності Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1

У житловому будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 та з 20.07.2004 його донька - відповідачка ОСОБА_2 (до укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-ЖС №297266, копією будинкової книги та відповіддю на запит суду від 18.07.2018, отриманою з департаменту реєстраційних послуг ЗМР 01.08.2018.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Так, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України врегульовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні цього права.

Крім того, чинним законодавством встановлено загальні засади захисту права власності, а саме за змістом ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Нормою ч.1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачка не мешкає за вказаною адресою з січня 2004 року, особистих речей у будинку не зберігає. На підтвердження в матеріалах справи міститься акт не проживання особи від 16.07.2018, засвідчений головою квартального комітету №109 Шевченківського району м.Запоріжжя.

З реєстраційного обліку за місцем проживання ОСОБА_2 в позасудовому порядку не знята, житлово-комунальні послуги нараховуються із врахуванням її реєстрації за вказаною адресою, що порушує права позивача, який змушений здійснювати сплату за них самостійно та позбавлений можливості звернутись до уповноваженого органу із заявою про нарахування субсидії на сплату за спожиті послуги.

Оскільки відсутня правова підстава для збереження подальшої реєстрації відповідачки, що є членом сімї власника вказаного житлового приміщення, вона створює перешкоди у користуванні та розпорядженні позивачем його майном, судом встановлено підстави для задоволення позову.

При обранні способу захисту у здійсненні права власності позивачем суд виходить зі змісту ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» N1382-IV від 11.12.2003 року, у відповідності до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Тому визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації.

Слід зауважити, що положення Житлового кодексу України до правовідносин, що виникли між сторонами, застосуванню, в даному випадку, не підлягають, оскільки розповсюджуються на захист прав тимчасово відсутнього наймача та членів його сімї, а не власника житлового приміщення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133, 141, 229, 245, 247, 258-259, 263-266, 268, 272-273, 275, 278-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: м. Запоріжжя, провул. Табірний, буд.17, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: м. Запоріжжя, провул. Табірний, буд.17, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком №17, розташованим по провул. Табірному у м.Запоріжжі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя: І.Б. Жупанова