Справа № 214/2996/18
2/214/1973/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 жовтня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Євтушенка О.І.,

секретар судового засідання Бєлікова О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/2996/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до відповідача-1: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЖГАЗ»,

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»

про захист прав споживача, визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача-1 ОСОБА_3, ОСОБА_4,

від відповідача-2 ОСОБА_5, ОСОБА_6

За участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-1 ОСОБА_4,

представника відповідача-2 ОСОБА_6,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» 11.05.2018 року, в якій просив суд: визнати незаконними дії ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо нарахування йому на відкритий особовий рахунок № по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн.; зобовязати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» виключити з відкритого на його імя особового рахунку № по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 незаконно нарахованої заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 13 298,37 грн.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з відкриттям на його імя окремого особового рахунку № в газопостачальній організації для оплати вартості отриманих послуг. У іншого співвласника квартири також відкрито окремий особовий рахунок № для оплати послуг з газопостачання, який фактично там не проживає. Згідно довідки Криворізького відділу реалізації ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 26.09.2017 року, та за актом звірки ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» за його особовим рахунком заборгованість за спожитий природний газ відсутня, в той час як за особовим рахунком іншого співвласника заборгованість обліковується. В березні 2018 року він отримав лист від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо приведення договірних відносин з підприємством співвласниками квартир у відповідність до п.10 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, а саме шляхом укладення одного договору. В квітні 2018 року від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» він отримав повідомлення про обєднання особових рахунків по квартирі АДРЕСА_1 з відкриттям єдиного особового рахунку № на його імя, на якому обліковується заборгованість в сумі 13 298,37 грн. станом на 12.04.2018 року. ОСОБА_1 вважає, що безпідставним покладенням на нього обовязку погасити заборгованість замість інших осіб, до якої він не має відношення, газопостачальні підприємства порушили його права як споживача, які він просить захистити та відновити в судовому порядку в спосіб, обраний ним.

Не погоджуючись з предявленими вимогами, представник ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» ОСОБА_3 подала відзив на позов (а.с.38-39), в якому просила відмовити в задоволенні предявлених ОСОБА_1 вимог. Свої заперечення представник мотивувала тим, що ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» як Оператор ГРМ на підставі ліцензії здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, а також здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є гарантованим постачальником природного газу в м. Кривий Ріг. При цьому, ТОВ «КРИВОРІЖГАЗ» передає ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» як окремому субєкту господарювання обсяги спожитого природного газу, а останнє, в свою чергу, здійснює нарахування до сплати за обсягом спожитого побутовими споживачами природного газу. ОСОБА_1 є споживачем таких послуг відповідно до заяви про приєднання до умов договору розподілу природного газу за адресою: вул. Павла Глазового 17/16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. За даною адресою відкрито два окремих особових рахунки - № на імя ОСОБА_1 та № на імя ОСОБА_7 Відповідно до п.10 розділу ІІІ діючих Правил постачання природного газу, затверджених 30.09.2015 року, за однією адресою укладається один договір постачання природного газу; у разі перебування обєкту побутового споживача у власності (користуванні) декількох осіб, договір укладається з одним із співвласників (користувачів) за умови згоди всіх інших співвласників (користувачів). На виконання рекомендацій НКРЕКП за вих. №1549/16/9-18 від 23.02.2018 року ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» в березні 2018 року здійснено обєднання особових рахунків в один діючий - № за адресою: вул. Павла Глазового 17/16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Крім того, із змісту предявлених ОСОБА_1 вимог слідує, що вони предявлені виключно до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», а тому включення до складу співвідповідачів ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» є безпідставним.

Не погоджуючись з предявленими вимогами, представник ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» ОСОБА_6 подала відзив на позов (а.с.45-46), в якому просила відмовити в задоволенні предявлених ОСОБА_1 вимог з аналогічних мотивів, зазначених у відзиві ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ». Окремо зазначила, що станом на 01.05.2018 року заборгованість за спожитий природний газ по о/р № обліковується в сумі 9629,61 грн.

В порядку ст.179 ОСОБА_1 подав відповідь на відзиви (а.с.70-72, 74-75), в яких зазначив про протиправність дій ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» щодо обєднання двох особових рахунків в один за адресою: вул. Павла Глазового 17/16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область всупереч волі та інтересам його як споживача, без отримання його попередньої згоди на це. При цьому, на його думку, покладення на нього обовязку сплатити заборгованість за іншого співвласника житлового приміщення є свідченням перевищення повноважень ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Присутні в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 предявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Додатково зазначили, що ОСОБА_1 як споживач належним чином виконує покладені на нього обвязки по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг, у тому числі за природний газ, не допускаючи виникнення заборгованості. Покладення на нього відповідальності за борги інших співвласників є протиправним та порушує його права. До того ж, станом на момент розгляду справи житлове приміщення ОСОБА_1 з травня 2018 року відключено від газопостачання у звязку з наявністю заборгованості.

Представник ПАТ «Криворіжгаз» заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, викладених у відзиві. Окремо акцентували увагу, що жодних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не предявлялось, а тому обраний ним спосіб захисту є неналежним.

Представник ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, підтримавши позицію, попередньо викладену у відзиві. Зауважила, що ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» договір про постачання природного газу за адресою: вул. Павла Глазового 17/16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, де значиться зареєстрованим він та його донька ОСОБА_7, яка також є споживачем природного газу. За вказаною адресою дійсно обліковується заборгованість за природний газ, яка не підлягає списанню. Газопостачання було відключено за обєднаними особовими рахунками, на одному з яких обліковувалась заборгованість. Не заперечувала, що ОСОБА_7 дійсно оплачує вартість спожитих послуг, а заборгованість раніше обліковувалась не за його рахунком.

В ході розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у звязку з необхідністю зміни позовних вимог, в задоволенні якого ухвалою суду від 24.10.2018 року, постановленою на місці, було відмовлено, оскільки позивачем пропущено процесуальний строк подання такого клопотання. Крім того, намір змінити позовні вимоги у позивача виник після початку розгляду справи по суті, зясування позиції сторін, а наведені ним мотиви є свідченням наміру змінити підстав та предмет позову одночасно, що є виключеним. Крім того, прецендентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Інших заяв, клопотань не заявлялось. Інші процесуальні дії не вчинялись.

24.10.2018 року в порядку ст.269 ЦПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши позицію учасників справи, надавши оцінку письмовим доказам в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у газопостачанні.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно постанови НКРЕКП №1274 від 16.04.2015 року ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» наділене правом провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в м. Кривий Ріг) в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні підприємства. Таким чином, ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» є оператором ГРМ.

В свою чергу, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є гарантованим постачальником природного газу, тобто Оператором ГТС.

Відповідно до п.5 ч.4 розділу 9 Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про обєкт та обсяг розподіленого споживачі (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператором ГТС з метою її використання субєктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу обсяги та обєми розподілу та споживання природного газу є обовязковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, що надаються ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» за адресою: АДРЕСА_2, із відкриттям на його імя окремого особового рахунку №, та іншого особового рахунку на імя ОСОБА_7 за №. Квартира перебуває у володінні ОСОБА_1 1/2 частина, та інших осіб. Житлове приміщення обладнане газовою плитою, лічильник газу не встановлено.

За вказаною адресою станом на 31.05.2018 року зареєстровано місце проживання 12 осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_16, ОСОБА_12, що слідує з інформаційної довідки (а.с.48).

Відносини з приводу надання фізичним особам послуг газопостачання регулюються ст. 714 ЦК України, Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», Законом України «Про захист прав споживачів, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827, тощо.

У зв'язку з реформуванням ринку природного газу та набранням чинності Законом України «Про ринок природного газу» №329-ІІІ від 09.04.2015 року, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 встановлено новий порядок укладання договорів постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з вимогами п.10 розділу III Правил №2496, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. У разі коли обєкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Згідно з п.14 Правил, п.4.3, 4.6 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2500, до умов якого ОСОБА_1 приєднався шляхом підписання письмової заяви-приєднання від 23.02.2016 року (а.с.47), розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Розрахунок споживача за природний газ здійснюється на підставі даних оператора ГРМ про обєм (обсяг) природного газу, визначений за договором розподілу природного газу, за підсумками місяця, за платіжними документами (рахунками), які виписує постачальник, з урахуванням показань загальнобудинкового вузла обліку газу, встановленого на будинок.

Дослідженням заяви-приєднання, підписаної ОСОБА_1, встановлено, що згоду на її підписанням останнім інші співвласники житлового приміщення надали, свідченням чому є відповідні підписи в заяві (а.с.47).

З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, Правил, умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору.

З огляду на те, що за адресою: вул. Павла Глазового 17/16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, було відкрито два особових рахунки, з метою приведення правовідносин між газопостачальним підприємством та ОСОБА_1 до вимог діючих нормативних актів, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» здійснило обєднання цих рахунків в один за № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_1, що слідує з листів підприємства (а.с.7-9).

Як слідує з актів звірки, проведених ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з ОСОБА_1, за адресою: вул. Павла Глазового 17/16, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область за особовим рахунком № обліковується заборгованість, розмір якої станом на 31.03.2018 року становить 4435,02 грн. (а.с.10-13). Так, по особовому рахунку № станом на 01.07.2015 року обліковувалась заборгованість в сумі 3668,76 грн., в той час як за рахунком № заборгованість була погашена. Станом на 01.03.2018 року заборгованість за о/р № становила 58,42 грн., а за о/р № 10 055,30 грн. Після проведення обєднання особових рахунків в березні 2018 року, діючим особовим рахунком визначено о/р за №, де заборгованість продовжує обліковуватись.

Відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що спожиті ним послуги з постачання природного газу він оплачує належним чином, заборгованість за його особовим рахунком відсутня, в той час як самостійне обєднання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» декількох особових рахунків, відкритих за адресою його проживання в один, та покладення на нього обовязку погасити заборгованість за інших користувачів, відношення до якої він не має, є протиправним та порушує його права як споживача, за захистом та відновленням яких від звернувся до суду.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту спрямований та виключення заборгованості, нарахованої ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» шляхом зобовязання підприємства вчинити відповідні дії.

Надаючи оцінку таким доводам ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що обраний ним спосіб захисту є неналежним з огляду на наступне.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття «спосіб захисту цивільних прав та інтересів». За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав (майнових, особистих немайнових) та інтересів, що приводяться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, порушення прав, свобод чи інтересів особи повинне бути реальним, дійсним, існувати безпосередньо на момент звернення до суду.

При цьому, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає в першочерговому зясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Процесуально-правовий аспект захисту прав полягає у здійсненні їх захисту способом, визначеним законом. У звязку з цим важливим є зясування питання щодо того, про який саме захист прав та від яких конкретно порушень йдеться.

Частиною 2 ст.16 ЦК України закріплений перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, зазначений в статті перелік способів захисту не є вичерпним.

Відповідно до абз.2 п.10 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, з урахуванням положень ст.ст.15, 16 ЦК України пред'явлення позову про зобовязання вчинити дії щодо виключення заборгованості за послуги без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи та не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, обовязків для захисту його прав за відсутності спору про них, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, та не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Посилання ОСОБА_1 на ті обставини, що відповідна заборгованість утворилась внаслідок невиконання зобовязань іншим споживачем та власником квартири за іншими особовим рахунком до їх обєднання судом не приймаються до уваги, оскільки фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі предявлення до нього позовних вимог про стягнення заборгованості має вирішуватись саме в рамках такого спору.

Суд зауважує, що діями відповідачів не порушені права позивача, як споживача. Цими діями позивач не позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково. Посилання ОСОБА_1 на відключення постачання природного газу у звязку з наявною заборгованістю суд не приймає до уваги з огляду на відсутність доказів цьому та не заявлення вимог про відновлення постачання природного газу у випадку протиправності його відключення, адже вирішення спору здійснюється виключно в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства.

За правовою природою позовні вимоги ОСОБА_1 фактично є запереченнями проти неіснуючих позовних вимог до нього.

З імперативної процесуальної норми ст.5 ЦПК України вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» контроль за дотриманням стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг здійснюють центральні органи виконавчої влади та інші уповноважені на це органи виконавчої влади, а також органи місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень.

Так, відповідно до ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

Встановлено, що з претензіями щодо дотримання відповідачами стандартів, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунальних послуг позивач хоча й звертався у вказаному порядку, однак суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 здійснював дії, які б свідчили про його намагання поновити порушене право або захистити його в спосіб, передбачений законом.

Таким чином, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов'язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги з постачання природного газу підлягають доведенню при пред'явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною при нарахуванні заборгованості, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Позаяк, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, позивач не врахував того, що він, як власник порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи цивільного інтересу, може скористуватися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту, адекватним змісту порушеного права, до чого також зводяться правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Вказані вище доводи, наявні та оцінені судом за власним переконанням докази, встановлені судом обставини в своїй сукупності приводять суд до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у звязку з їх недоведеністю та неналежно обраним способом захисту прав за відсутності доказів їх порушення з боку ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ», у тому числі й з огляду на те, що фактично вимог до ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» не заявлено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує предявлення позивачем даного позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та звільнення його від сплати судового збору в силу ч.3 ст.22 цього Закону, а тому з огляду на ухвалення рішення на користь відповідачів, судові витрати по справі слід покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРИВОРІЖГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про захист прав споживача, визнання незаконними дій, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРИВОРІЖГАЗ», , юридична адреса: пр-т. Металургів 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», , юридична адреса: м. Дніпро, вул. Шевченка 2.

Повне рішення суду складено 26.10.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.