24.10.2018 Суддя Зяброва О. Г..
Справа № 644/4376/18
Провадження № 2/644/1856/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Зябрової О.Г.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши заяву ОСОБА_2 про арешт майна по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу і процентів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу і процентів за договором позики.

18.06.2018 року позивач ОСОБА_2 через канцелярію Орджонікідзевського районного суду м. Харкова подав клопотання про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме: на однокімнатну квартиру загальною площею 34, 5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з метою забезпечення цивільного позову.

24.07.2018 року відкрито провадження по вище зазначеній справі. Також ухвалою від 24.07.2018 року призначено розгляд клопотання про арешт майна в судовому засіданні.

В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заявник ОСОБА_2 просить накласти арешт на однокімнатну квартиру загальною площею 34, 5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Таке забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами та суперечить вимогам частини 3 статті 150 ЦПК України. Оскільки, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №127010110 від 10.06.2018 року, квартира АДРЕСА_2 є предметом іпотеки, відповідно до кредитного договору, виданого 27.09.2016 року, укладеного між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_3, іпотекодержатель Харківська міська фінансово-кредитна спілка «Криниця».

Також заява не містить доказів чи обґрунтування доводів позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. В заяві не зазначено про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто підстав, що дають можливість вважати, що відповідач не виконає зобов»язання.

Заява про забезпечення позову також не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть при цьому понесені позивачем.

З огляду на викладене, оскільки зазначене майно, а саме: квартира АДРЕСА_2 є предметом іпотеки, відповідно до кредитного договору, виданого 27.09.2016 року, укладеного між Харківською міською фінансово-кредитною спілкою «Криниця» та ОСОБА_3, іпотекодержатель Харківська міська фінансово-кредитна спілка «Криниця», а також з огляду на неспівмірність заявлених вимог заходу забезпечення позову, про який просить заявник, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у звязку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про арешт майна по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу і процентів за договором позики - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Суддя О.Г.Зяброва