Справа № 314/2114/17
Провадження № 2/314/104/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 19 січня 2018 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення індексації заробітної плати, та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, про визнання угоди дійсною та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2, в якому вимагав стягнути з відповідача суму невиплаченої індексації заробітної плати у розмірі 8555 гривень 20 копійок.

Крім того, до суду також звернувся до суду ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в якому вимагає визнати дійсною угоду купівлі-продажу земельної ділянки площею 2 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, та визнати за собою право власності на цю земельну ділянку.

У підготовчому засіданні первісний позивач ОСОБА_1 подав заяву про залишення своєї позовної заяви без розгляду та про визнання позову ОСОБА_3 Відповідачка ОСОБА_4 також заявила про визнання позову.

У зв'язку із відповідною заявою, позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Суд вважає, що визнання відповідачами позову ОСОБА_3 не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом.

Так, відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Суд констатує, що на земельну ділянку, яка є предметом позову ОСОБА_3, не поширюється пп."б" п.15 Перехідних положень Земельного Кодексу України щодо заборони відчуження земельних ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, оскільки це обмеження стосується лише земельних ділянок, виділених в натурі власникам земельних часток (паїв), а відповідачі набули право власності на земельні ділянки на інших підставах.

Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 13, 89, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення індексації заробітної плати залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, про визнання угоди дійсною та визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 10 вересня 2017 року між ОСОБА_4 як продавцем, та ОСОБА_3 як покупцем, відповідно до умов якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 купив земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0096, площею 2 га, розташовану на території Павлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0096, площею 2 га, розташовану на території Павлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

19.01.2018 року

ОСОБА_5

19.01.2018