З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02 жовтня 2018 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Смоляра О.А.
при секретарі Зарубі Н.М.
за участю прокурора Головні І.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_1, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаська районна державна адміністрація, Державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_4 про витребування земельної ділянки,-
Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовом ОСОБА_1, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство «Черкаське лісове господарство», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаська районна державна адміністрація, Державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_4 про витребування земельної ділянки.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що рішенням Черкаського районного суду від 25.04.2016 у справі № 707/2193/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14.07.2016, задоволено позов заступника прокурора Черкаської області до Черкаської районної державної адміністрації (надалі за текстом Черкаська РДА), ОСОБА_2, реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ДП «Черкаське лісове господарство». Визнано недійсним розпорядження голови Черкаської РДА від 11.09.2014 № 242 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» з усіма його додатками в частині, що стосується ОСОБА_2, та скасовано рішення про державну реєстрацію за
Крім того, рішенням Черкаського районного суду від 08.06.2016 у справі
Таким чином, при передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулася протиправна зміна їх цільового призначення, проекти землеустрою, на підставі яких вони сформовані та безоплатно передані у власність, не були належним чином розроблені і не містили усіх висновків щодо їх погодження, постійний користувач земель не надавав згоду на вилучення вказаних земельних ділянок, а Черкаська РДА не мала права ними розпоряджатися.
Разом з тим, незважаючи на оскарження прокуратурою факту отримання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спірних земельних ділянок у судовому порядку, останні 09.04.2016 та 08.04.2016 на підставі договорів купівлі-продажу № 1-1340 і №1621 продали їх ОСОБА_1
Державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_4, 31.05.2016 прийняла рішення №14770321 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки.
З наведених обставин вбачається порушення права державної власності на землю, відновлення якого можливо лише шляхом витребування земельної ділянки.
В судовому засіданні прокурор Головня І.Я. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоч про дату, час і місце його проведення був повідомлений в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.
Представник третьої особи Державного підприємства «Черкаське лісове господарство» в судове засідання не зявився, але надав суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Третя особа Державний реєстратор виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, але на адресу суду надала заяву в якій просила справу розглядати без її участі.
Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник Черкаської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, хоч про дату, час і місце його проведення були повідомлені в установленому законом порядку, про що є відомості в матеріалах справи.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, заслухавши прокурора, суд прийшов до висновку.
Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля, яка знаходяться в межах території України, є об'єктами права Власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст. ст. 3, 321 ЦК України неприпустимим є позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так само, ст. 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Разом з тим, як встановлено у справах 707/2193/15-ц, 707/2190/15-ц припинення права власності на спірну земельну ділянку та припинення права постійного користування нею відбулося у спосіб не передбачений законом, шляхом прийняття Черкаською РДА незаконного розпорядження поза межами її компетенції.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, обставина справи, що Черкаська РДА незаконно розпорядилась, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно незаконно набули право власності на спірні земельні ділянки за рахунок державних земель лісогосподарського призначення не потребує повторного доказування, оскільки ця обставина вже встановлена щодо них попередніми судовим рішенням.
У свою чергу, ч. 2 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Згідно з ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Як встановлено рішеннями Черкаського районного суду від 25.04.2016 та 08.06.2016 спірні земельні ділянки вибули з володіння держави та з постійного користування ДП «Черкаське лісове господарство» не з їхньої волі, шляхом прийняття Черкаською РДА незаконного розпорядження, з перевищенням наданих їй повноважень.
Аналогічні висновки, щодо застосування способу захисту права власності шляхом подання віндикаційного позову наведені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» та п.п. 21, 22, 24-30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Зокрема, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що у разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.
Так само, Верховний Суд України в наведеній постанові зазначив, що майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.
Оскільки держава - її уповноважений орган не був стороною договору купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку, підстав визнавати цей договір недійсним немає, натомість земельну ділянку може бути витребувано у ОСОБА_1
Однією з істотних підстав для задоволення віндикаційного позову є підтвердження права власності позивача на предмет спору. У даному випадку це право підтверджується ст. ст. 13, 14 Конституції України, рішеннями Черкаського районного суду від 25.04.2016, 08.06.2016.
Крім того, відповідно до ч. 3 п. II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013, з дня набрання його чинності у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, крім тих, які перебувають у приватній або комунальній власності.
Також ст. 8 ЛК України передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.
З аналізу наведених норм та обставин, встановлених у справах № 707/2193/15-ц, 707/2190/15-ц, вбачається, що обєднана спірна земельна ділянка до її незаконної передачі у власність ОСОБА_1 перебувала у власності держави.
Відповідно до ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.
Розмежовуючи повноваження державних органів при здійсненні функції власника земель лісогосподарського призначення, слід вказати, що згідно з ст. 27 ЛК України до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин, зокрема, належить передача у власність, надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності.
Також, згідно з ст. ст. 122, 149 ЗК України до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено право вилучати земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ліси для нелісогосподарських потреб.
У свою чергу, до повноважень Кабінету Міністрів України ст. 13 ЗК України віднесено право розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що функції власника державних земель лісогосподарського призначення діючим законодавством наділений Кабінет Міністрів України.
Аналогічні висновки наведені у правових позиціях Верховного Суду України, висловлених у постановах від 20.03.2013 в справі №6-13цс13 та від 22.04.2015 в справі № 6-65цс15.
Як зазначено вище, орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції власника у спірних правовідносинах, є Кабінет Міністрів України та ДП «Черкаське лісове господарство», якому у постійне користування передані землі лісогосподарського призначення в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, у тому числі і спірну ділянку.
Порушення інтересів держави та необхідність їх захисту в цій справі полягає в наступному.
Спірні ділянки відповідно до змісту рішення Черкаського районного суду від 25.04.2016, 08.06.2016 повинні відноситися до земель лісогосподарського призначення, щодо яких встановлений особливий режим охорони та використання.
Так, ст. 18 ЗК України передбачено, що категорії земель України мають особливий правовий режим.
Згідно ст. 57 ЗК України, ст. ст. 63, 64 ЛК України землі лісогосподарського призначення можуть використовуватися лише спеціалізованими лісогосподарськими підприємствами для лісогосподарських потреб, які зобовязані здійснювати комплекс заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Натомість, землі рекреаційного призначення мають зовсім інший режим використання та охорони.
При цьому, ліси України відповідно до ст. 1 ЛК України визнані національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Згідно ст. 13 Конституції України, ст. 66 ЛК України фактичне перебування спірної ділянки у власності відповідача як землі рекреаційного призначення не лише порушує право власності держави на них, а й унеможливлює контроль за збереженням і відтворенням лісу, раціонального використання землі та забезпечення іншим громадянам ОСОБА_7 права на доступ до споживання природних властивостей лісу.
Також, вирішуючи питання про справедливий баланс між інтересами держави у даному спорі та інтересами відповідача як власника землі, необхідно зазначити наступне.
Відновлення державного інтересу у даному спорі, окрім як шляхом повернення (витребування) спірних земельних ділянок у власність держави в статусі земель лісогосподарського призначення, діючим законодавством не передбачається. Зокрема, неможливо встановити достатні обмеження у її використанні відповідачем, які б надали змогу забезпечити використання та збереження ділянки саме як земель лісогосподарського призначення. Більше того, такі обмеження унеможливлять використання відповідачем цієї ділянки у запланованих цілях - дачне будівництво.
Натомість, у разі, якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.
Тобто, діюче законодавство передбачає механізм компенсації збитків відповідачу, у звязку з витребуванням у нього спірної земельної ділянки.
Про наведені обставини прокуратура області повідомила Кабінет Міністрів України та ДП «Черкаське лісове господарство», однак, не зважаючи на вказане, заходів на відновлення інтересів держави вжито не було.
Зволікання щодо повернення земельної ділянки у власність держави та відновлення її правового статусу може призвести до знищення лісу, зведення будівель на ній, тощо, що значною мірою ускладнить повне відновлення інтересів держави і суспільства у спірних правовідносинах.
Наведене відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 131-1 Конституції України вимагає від органів прокуратури вжиття негайних заходів на відновлення інтересів держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури
На підставі вищевказаного, відповідно до ст. ст. 13, 122, 149 ЗК України, ст. 388 ЦК України, ст. ст. 13, 14 Конституції України та ст. ст. 263-268 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, заява має бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О. А. Смоляр