Справа № 520/5072/18
Провадження № 2/520/4525/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченка В.Л.

при секретарі Кириленко Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2) про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість у сумі 160000,00 дол. США, що станом на дату звернення до суду згідно з офіційним курсом НБУ долару США по відношенню до гривні складає 4318185,28 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3, діюча за ордером, до судового засідання надала заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання не відомі.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що 21.02.2005 року ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 гроші у розмірі 160000,00 дол. США.

На підтвердження отримання грошової суми ОСОБА_2 була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму через 120 місяців тобто 21.02.2015 року. Розписка підписана Відповідачем.

Таким чином, з моменту передання Позивачем Відповідачу грошових коштів відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданій Відповідачем, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню.

Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), в якому Відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, як позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання Відповідачем свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В розписці Відповідач однозначно взяв на себе обов'язок по поверненню отриманої грошової суми у розмірі 160000,00 дол. США, не пізніше 21.02.215 року.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До теперішнього часу Відповідачем досі не повернуто позичені грошові кошти, у зв'язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за договором позики (розписка), розрахунок якої становить: 160000,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату звернення до суду становить 4318185,28 гривень - загальна заборгованість.

Частиною першою ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто процесуальними нормами встановлено обов'язок учасників справи доказувати обставини при невизнані або оспорюванні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості.

Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Верховний Суд України у постанові від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14 вказав: «Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за договором позики від 21.02.2005 року у національній валюті в гривні згідно курсу НБУ, що на день звернення з позовом до суду становить 4318185,28 гривень.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачем - ОСОБА_2 не було повернуто у строк, зазначений у договорі позики від 21.02.2005 року, ОСОБА_1 позику, а саме: грошові кошти у розмірі 160000,00 доларів США, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 160000,00 дол. США, що станом на дату звернення до свуду згідно з офіційним курсом НБУ долару США по відношенню до гривні складає 4318185,28 гривень, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Також з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового бору у розмірі 8810,00 гривень оскільки, відповідно до ч 1. ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2) про стягнення заборгованості за договором позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1) грошові кошти у розмірі сумі 160000,00 дол. США, що станом на дату звернення до суду згідно з офіційним курсом НБУ долару США по відношенню до гривні складає 4318185,28 ( чотири мільйона триста вісімнадцять тисяч сто вісімдесят п'ять грн..28 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт серії НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 8810,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Луняченко В. О.