Номер провадження: 22-ц/785/7111/18
Номер справи місцевого суду: 520/3457/17
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Обслуговуючого Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» про визнання недійсними окремих положень договору, стягнення пайового внеску,

встановив:

23.03.2017 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м.Одеси з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсними пункти 4.1.15 та 9.6 Договору №12-08/80-1ХОІ про пайову участь у будівництві, укладеного 12.08.2014 року між Обслуговуючим Житлово-будівельним кооперативом (далі - ОЖБК) «Комфорт» та ОСОБА_3, в частині строку повернення пайового внеску, передбаченого Статутом ЖК (не більше 2-х років з дня подачі заяви про вихід з членів кооперативу) та стягнути з ОЖБК «Комфорт» на її - позивача користь пайовий внесок в розмірі 278 684 грн., 3% річних від суми пайового внеску, що складає 9318 грн. 17 коп., пеню в розмірі 3 401 103,57 грн., на відшкодування моральної шкоди 55 000 грн., а всього стягнути на користь позивача 3744105,74 грн.

У квітні 2017 року позивач надала заяву про зменшення позовних вимог, у якій вимоги щодо визнання недійсними пунктів 4.1.15 та 9.6 Договору про пайову участь у будівництві залишила без змін, а вимоги про стягнення пайового внеску, 3% річних, зменшила до 334 814,82 грн. (а.с.41-45)

19.02. 2018 року представник позивача вдруге надала заяву про уточнення позову, в якій збільшила позовні вимоги в частині стягнення пайового внеску і вимагала стягнути пайовий внесок разом з 3% річних і інфляційними втратами в сумі 99119,93 грн. (а.с.105-109).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в минулих судових засіданнях приймав участь, надавав пояснення, позовні вимоги визнав частково - лише в частині повернення позивачу суми пайового внеску в розмірі 128 393 грн. Відзив на позов відповідач не надавав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОЖБК «Комфорт» про визнання недійсними окремих положень договору, стягнення пайового внеску та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково.

Було стягнуто з ОЖБК «Комфорт» на користь ОСОБА_3 172710 грн. 03 коп., де сума пайового внеску - 128393,7 грн., сума інфляційних втрат - 38565,03 грн., 3% річних - 5751,3 грн.

Було стягнуто з ОЖБК «Комфорт» на користь держави судовий збір в сумі 1727 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про часткове скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2018 року та його зміни, шляхом задоволення позову ОСОБА_3 в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачці належить до стягнення з відповідача сума пайового внеску у розмірі 128 393,7 грн., інфляційні витрати у розмірі 38 565,03 грн. та 3% річних у сумі 5751,3 грн. При цьому, суд виходив із того, що пайовий внесок позивач здійснила в національній валюті, а саме в сумі 128 393 грн., а тому стягненню з відповідача на її користь підлягає саме ця сума.

Проте, повністю з таким висновком суду в цій частині погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до п. 3.3 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

За змістом ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Тобто, сторони договору можуть встановити його ціну, прив'язавши її до будь-якої іноземної валюти.

Прив'язка ціни договору до іноземної валюти дає можливість її перегляду без підписання додаткових угод до договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті б цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України від 08 лютого 2017 року у справі № 6-1905цс16.

Саме виходячи з вищевказаних положень матеріального права, сторони, а саме апелянт ОСОБА_3 (первісний позивач) та ОЖБК «Комфорт» (первісний відповідач), встановили валютний еквівалент ціни договору та порядок визначення курсу такої валюти, а саме комерційний курс продажу іноземної валюти ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тобто, укладаючи Договір № 12-08/80-1X0І про пайову участь у будівництві від 12 серпня 2014 року апелянт ОСОБА_3 та ОЖБК «Комфорт» скористались своїм правом на свободу договору і зазначили у вказаному договорі умови щодо прив'язки суми до іноземної валюти (доларів США), які вважали необхідними (а.с.14-19).

З цих підстав голова ОЖБК «Комфорт» Гарчу Н.В. 12 лютого 2016 року поставив на розгляд Загальних зборів кооперативу питання щодо повернення ОСОБА_3 пайового внеску у грошовій формі з відшкодуванням інфляційних втрат (ПОВЕРНЕННЯ СУМИ ЕКВІВАЛЕНТНОЇ ДОЛАРАМ США) у строк 3 місяця, вихідний номер 7/2016.

На загальних зборах членів ЖБК «Комфорт», які відбулися 16 лютого 2016 року, було постановлено повернути ОСОБА_3 її пайовий внесок в національній валюті в еквіваленті до внесеної суми у доларах США, що підтверджується витягом з протоколу № 7 загальних зборів членів Кооперативу від 16.02.2016 року (а.с.25).

Станом на 15 лютого 2018 року (на момент надання до суду заяви про збільшення позовних вимог) згідно з офіційним курсом ПАТ КБ «Приватбанк» курс долара США відносно гривні становив 27,30 грн. за 1 долар США, у зв'язку з чим грошова сума, яка підлягає стягненню з ОЖБК «Комфорт» на користь ОСОБА_3 дорівнює 271 716, 9 грн. (9 953 доларів США х 27,30 грн.)

Саме такий розрахунок суми повернення пайового внеску ОСОБА_3 було постановлено рішенням загальних зборів членів ОЖБК «Комфорт» від 16 лютого 2016 р., до 30.04.2016 року.

Однак, судом зазначених обставин не було враховано, що призвело до того, що суд ухвалив рішення, яким не було стягнуто суму пайового внеску в еквіваленті до долара США, як то було визначено рішенням загальних зборів ОЖБК «Комфорт», а було стягнуто суму, яка не відповідає тій сумі, яка була сплачена позивачем на користь відповідача, що є незаконним і несправедливим.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що із вищевказаної суми пайового внеску 271 716, 9 грн., у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, слід розрахувати 3% річних та за період з 01.09.2014 року по 31.01.2018 року (розрахунок при наданні заяви про збільшення позовних вимог), яка складає 11 555,43 грн. (а.с.14).

Що стосується інфляційних витрат, то вони відшкодуванню не підлягають, оскільки при нарахуванні суми, еквівалентній доларам США по офіційному курсу на час ухвалення судового рішення, інфляційні витрати не розраховуються.

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає зміні, в частині стягнення з ОЖБК «Комфорт» на користь ОСОБА_3 пайового внеску замість 128 393,7 грн.- 271 716,90 грн., а також 3% річних - замість 5751,3 грн. - 11 555,43 грн.

Що стосується стягнення інфляційних витрат, то у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, як заявлених безпідставно.

Разом з тим, що стосується позовних вимог про визнання недійсними пунктів 4.1.15 та 9.6 Договору про пайову участь у будівництві, то колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

При цьому, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору. На укладання, договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягав виконанню обома сторонами. 30 квітня 2015 року сторони розірвали договір про пайову учать у будівництві за обоюдною згодою. З огляду на викладене, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що правові підстави для визнання недійсним вищевказаного договору в окремій його частині відсутні.

З цих підстав, доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що спорювані пункти Договору, а саме пункти 4.1.15 та 9.6 Договору в частині строку повернення пайового внеску, передбаченого Статутом ЖК (не більше 2-х років з дня подачі заяви про вихід з членства ЖК) є несправедливими та недобросовісними по відношенню до ОСОБА_3, є безпідставними, так як на момент укладення і підписання вказаного договору ОСОБА_3 повністю влаштовували всі пункти договору і вона не заперечувала проти жодного його пункту.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень проти оскаржуваного судового рішення.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення, в частині стягнення з відповідача на користь позивача пайового внеску, інфляційних витрат та 3% річних не відповідає зазначеним вимогам.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, в частині стягнення з ОЖБК «Комфорт» на користь ОСОБА_3 пайового внеску та 3% річних, про що зазначено вище, а також щодо розподілення між сторонами судового збору.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь інфляційних витрат слід відмовити.

Рішення, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсними пунктів 4.1.15 та 9.6 Договору про пайову участь у будівництві, є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги його в цій частині не спростовують, оскільки рішення в цій частині ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 29 червня 2018 року змінити, в частині стягнення з Обслуговуючого Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» на користь ОСОБА_3 пайового внеску та 3% річних, а також щодо розподілення судового збору, та стягнути з Обслуговуючого Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» на користь ОСОБА_3 283 272,33 грн. (двісті вісімдесят три тисячі двісті сімдесят дві гривні 33 копійки), із яких пайовий внесок - у розмірі 271 716,90 грн. (двісті сімдесят одна тисяча сімсот шістнадцять гривень 90 копійок), замість 128 393,7 грн., 3% річних у сумі 11 555,43 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять гривень 43 копійки) замість 5751,3 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат відмовити, як заявлених безпідставно.

Стягнути з Обслуговуючого Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2 832,72 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять дві гривні 72 копійки).

Стягнути з Обслуговуючого Житлово-будівельного кооперативу «Комфорт» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 4 249,08 грн. (чотири тисячі двісті сорок дев'ять тисяч 08 копійок), за наступними реквізитами:

Отримувач коштів - УК у м.Одесі/Малиновськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - 0031

Код класифікації доходів бюджету - 22030101

Призначення платежу - *;101.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.10.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра