Справа № 486/1230/18
Провадження № 2/486/619/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Зацепіній І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу №486/1230/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про зміну розміру аліментів,

за участю сторін та третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 20 листопада 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2014 року розірвано. Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дочки.

24 жовтня 2015 року він уклав новий шлюб, в якому у нього народилась дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сплата аліментів у встановленому розмірі унеможливлює забезпечувати належне матеріальне становище для своєї сім'ї, утримувати дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що причиною звернення до суду стало народження дитини в новому шлюбі. Зараз його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не отримує заробітну плату. Крім сплати аліментів, він ще дарує доньці ОСОБА_4 подарунки та відкрив на неї цільовий вклад до повноліття.

Відповідач заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка в неї народилась в новому шлюбі. Вважає, що позивач може сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у визначеному судом розмірі.

Третя особа, ОСОБА_3 дружина позивача, зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому дочки позивача перебувають не в рівному матеріальному становищі.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с. 14/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 грудня 2014 року і до повноліття доньки /а.с. 8/.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 24 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 грудня 2014 року і до досягнення донькою повноліття /а.с. 15/.

ОСОБА_4 навчається на двох відділах у Комунальному закладі «Дитяча школа мистецтв» /а.с.32/.

Згідно з довідками з місця роботи, ОСОБА_1 має постійне місце роботи, з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_4 /а.с.7, 9, 10, 11, 12/.

24 жовтня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7Б, яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище «Кербіцька» /а.с. 13/.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 мають неповнолітню доньку Марію, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.14а/.

ОСОБА_4 20 серпня 2016 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_8, і змінила прізвище на «Скорко» /а.с.33/.

ОСОБА_2 є матір'ю ще однієї дитини - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.34/.

ОСОБА_2 має постійне місце роботи, але заробітна плата їй не нараховується /а.с.35/, відповідач пояснила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989р.та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27лютого 1991 р., суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

ОСОБА_4 зареєстрована за місцем проживання батька /а.с. 6/, але фактично проживає з матір'ю, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області /а.с.31/ та рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області /а.с.8/.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. ст.182, 183, 184 СК України).

Із зазначених норм закону випливає, що зміна способу аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов'язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року були враховані всі вищезазначені обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів, що існували на той час.

Дійсно, на сьогодні, змінився сімейний стан позивача, і позивач має ще одну неповнолітню дитину.

Разом з тим, ОСОБА_2 також має ще одну малолітню дитину і тимчасово не отримує дохід. Зменшення розміру аліментів, що стягуються на теперішній час на утримання дочки ОСОБА_5 з позивача, потягнуть за собою погіршення рівня життя ОСОБА_4. А це суперечить вимогами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини. Позивачем не було надано доказів відкриття цільового вкладу на дитину.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про зміну розміру аліментів, відмовити.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_10

_______________________________

Повний текст рішення складено 24 жовтня 2018 року