ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/886/18 Справа № 182/2655/17 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

24 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Бондар Я.М., розглянувши апеляційну скаргу заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради, Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2018 року Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Відділ реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради, Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.06.2018 року подану апеляційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору.

На виконання ухвали Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, 20.07.2018 подало клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відмовлено у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору та надано апелянту строк, який не може перевищувати десять днів з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення її недоліків, а саме - долучення до апеляційної скарги квитанції про сплату судового збору.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-УШ), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду визначено колегію суддів: суддя-доповідач - Бондар Я.М., судді: Барильська А.П., Зубакова В.П.

Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Як вбачається ізматеріалів справи, копія ухвали суду апеляційної інстанції від 18 вересня 2018 року була отримана апелянтом 02 жовтня 2018 року однак, у встановлений десяти денний строк, вимоги ухвали суду не виконано, на теперішній час недоліки скарги не усунуто.

Отже, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, звернувшись із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції 12 червня 2018 року, протягом тривалого часу не виявляло належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року необхідно вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1

Михайлівни, заінтересована особа - Відділ реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради, Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року вважати неподаною та повернути її заінтересованій особі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Бондар Я.М.