РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні звернувся ОСОБА_1

У своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23 березня 2017 року по 11 лютого 2018 року в сумі 140116,21 грн. та понесені судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не зявився однак подав до суду письмову заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд позов задоволити.

В судове засідання представник відповідача не зявився, однак подав до суду письмовий відзив на позов у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у звязку з пропуском строків для звернення до суду, справу розглянути й його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач по справі працював на ПрАТ «Рівнеазот».

На підставі наказу від 10 березня 2017 року №557-ВК позивач звільнений з роботи з 22 березня 2017 року за власним бажанням у звязку з невиконання власником законодавства про працю на підставі ст.38 КЗпП.

У звязку з невиплатою позивачу заробітної плати він звернувся з заявою про видачу судового наказу 25 липня 2017 року і 08 серпня 2017 року Рівненським міським судом по справі №569/11564/17 було винесено судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 56 496,76 грн.

Згідно виписки з карткового рахунку від 20 лютого 2018 року в АТ «Ощадбанк» 12 лютого 2018 року ПрАТ «Рівнеазот» було перераховано на рахунок позивача кошти в сумі 56496,76 грн.

02 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу і 04 квітня 2018 року Рівненським міським судом по справі №569/5949/18 було винесено судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 141384,23 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду від 23 квітня 2018 року по справі №569/5949/18 було внесено виправлення до судового наказу Рівненського міського суду від 04 квітня 2018 року по справі №569/5949/18, а саме замість «стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 141384,23 грн.» зазначено «середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 141384,23 грн.».

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 квітня 2018 року по справі №569/5049/18 скасовано судовий наказ від 04 квітня 2018 року про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 141 384,23 грн. та 176,20 грн. судового збору.

08 червня 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу і 11 червня 2018 року Рівненським міським судом по справі №569/10660/18 було винесено судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період 23 березня 2017 року по 11 лютого 2018 року в розмірі 140116,21 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 липня 2018 року по справі №569/10660/18 скасовано судовий наказ від 11 червня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «Рівнеазот» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

19 липня 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і 31 липня 2018 року Рівненським міським судом по справі №569/13549/18 винесено ухвалу про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «Рівнеазот» про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та розяснено, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

08 серпня 2018 року позивач звернувся з даним позовом до Рівненського міського суду.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 117,237-1 цього кодексу від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 встановлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні суми, що належать йому підприємства,установи, організації у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

В аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 116,117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним не розрахувався.

Судом встановлено, що фактичний розрахунок всіх належних при звільненні сум проведений 12 лютого 2018 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача в АТ «Ощадбанк».

Тому, перебіг тримісячного строку починається з наступного дня, тобто з 13 лютого 2018 року і закінчується 13 травня 2018 року.

Однак, в межах встановленого строку у зазначений вище період позивач не звертався до суду, а подав заяву про видачу судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку тільки 08 серпня 2018 року, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду і поважності причин пропуску зазначеного строку не навів.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

В постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду №61-590св17 (справа №446/509/16-ц) від 16 січня 2018 року встановлено, що до правовідносин про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинен застосовуватись тримісячний строк для звернення до суду з таким позовом і обчислення такого тримісячного строку має здійснюватися з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Тобто позивачем пропущений тримісячний строк звернення до суду у справах щодо стягнення середнього заробітку, у відповідності до ч.1 ст.233 КЗпП України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача в заяві про поновлення строку на звернення до суду, а саме що 02 квітня 2018 року він звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, та повторно 08 червня 2018 року та 19 липня 2018 року, оскільки матеріально-правовий строк у трудовому законодавстві і позовна давність у цивільному за своєю правовою природою не є тотожними. Це також означає, що за правилами Кодексу законів про працю України не передбачено його зупинення чи переривання, а тому звернення до Рівненського міського суду із заявою про видачу судового наказу не перервало тримісячного строку звернення до суду, що передбачений ст. 233 КЗпП України.

Також слід зазначити, що після скасування судових наказів, позивачу розяснювались права, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. Однак позивач даним правом не скористався та звертався до суд з заявами про видачу судових наказів.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити у звязку з пропуском строк на звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, тому і в частині позовних вимог про стягнення судового збору слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.233 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити у звязк із пропуском строку звернення до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн..

Відповідач: ПрАТ «Рівнеазот», 33017, м.Рівне-17, .

Суддя :