Справа №2-590/2009 17.01.2018
Справа № 2-590/2009 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22ц/ 784/123/18 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року, постановлену за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» (надалі ПАТ КБ «Правекс-Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

15 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до районного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В своїй заяві заявник зазначав, що 18 серпня 2009 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було ухвалено рішення про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за кредитним договором №2129-004/07Р від 6 березня 2007 року.

Постановами державного виконавця від 28 лютого 2017 року виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду № 2-590/2009 щодо кожного з боржників закрито з підстав фактичного виконання, а також припинено чинність арешту майна боржника ( т. 1 а.с. 108,111, 114).

31 травня 2017 року між, ПАТ КБ «Правекс- Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого останній набув права вимоги за зазначеним кредитним договором.

Посилаючись на викладені обставини та вимоги ст. 378 ЦПК України заявник просив здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні стягувача з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, де просило ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення заявника, постановами державного виконавця від 28 лютого 2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо кожного з боржників закінчено з підстав фактичного виконання, а тому відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-УШ від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що кожний у випадку спору про його цивільні права та обовязки має право на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

Такий порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. За такого, подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження має відбуватися з дотриманням певних умов. Зокрема, ч. 1 ст. 378 ЦПК України в редакції 2004 року передбачено, що така заява може бути подана стороною виконавчого провадження, а також заінтересованою особою про її заміну на правонаступника, або розгляд цього питання може бути здійснений на підставі подання державного виконавця.

Аналогічна правова норма міститься у ст. 442 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Отже, на цій стадії процесу кредитне зобовязання повинно існувати у вигляді наявності виконавчого провадження, відкритого з виконання судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 серпня 2009 року стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2129-004/07Р від 6 березня 2007 року у сумі 94 714 грн. 98 коп. (т. 1 а.с. 92-93).

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчі листи щодо кожного з боржників (а.с. 109, 112, 115).

Постановами заступника начальника відділу Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 28 лютого 2017 року виконавчі провадження з примусового виконання рішення суду № 2-590/2009 щодо кожного з боржників закриті у звязку з фактичним виконанням у повному обсязі, припинено чинність арешту майна боржника ( т. 1 а.с. 108, 111, 114).

Факт виконання рішення районного суду від 18 серпня 2009 року також підтверджується платіжним дорученням № 499 від 23 лютого 2017 року, наданого державною виконавчою службою (т. 1 а.с. 128).

31 травня 2017 року між, ПАТ КБ «Правекс- Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за зазначеним кредитним договором (т. 1 а.с. 182-196).

Отже, на час укладення договору купівлі-продажу, за яким право вимог за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», рішення суду було виконано в повному обсязі та виконавчі провадження щодо кожного з боржників закриті.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Таким чином за договором купівлі-продажу прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є правонаступником прав кредитора за кредитним договором № 2129-004/07Р від 6 березня 2007 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно зазначив, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» безпідставно ставить питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки на час виникнення правових підстав для правонаступництва, виконавче провадження було відсутнє у звязку з виконанням рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зроблені по іншим справам, не заслуговують на увагу, оскільки врахування таких висновків іншими судами загальної юрисдикції не передбачено нормами цивільно-процесуального закону.

Обґрунтування доводів апеляційної скарги висновками рішень Європейського суду з прав людини у справах «Півень проти України» від 29 червня 2004 року та «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року щодо обовязковості своєчасного виконання судового рішення з огляду на положення ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини не може бути взято до уваги, оскільки встановлено, що судове рішення, ухвалене у зазначеній цивільній справі, на момент звернення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з заявою до суду вже повністю виконано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів, обчислюючи цей строк, з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді О.В. Локтіонова

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 17 січня 2018 року.