ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/9/18

Головуючий у першій інстанції - Усенко Л.М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/43/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Герасименко Ю.О.,

за участю: представника позивача Корявець Л.А.,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Куликівської селищної ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року, ухвалене в складі судді Усенко Л.М. у справі за позовом Куликівської селищної ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківський прав,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Куликівська районна державна адміністрація,

дата складання повного тексту: 29 травня 2018 року, смт. Куликівка,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року Куликівська селищна рада, в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, звернулася до суду з позовом та, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, передати дітей Куликівській селищній раді, як органу опіки та піклування для подальшого влаштування та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відомості про батьків усіх трьох дітей внесені до свідоцтв про народження відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітня ОСОБА_8 навчається в загальноосвітній школі №23 м.Чернігова та з вересня 2017 року проживає окремо від матері у бабусі ОСОБА_9, як виховує дитину та утримує її матеріально. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації як такі, що опинились у складних життєвих обставинах у зв'язку з ухиленням матері ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків, родина двічі перебувала на соціальному супроводі РЦССДМ. Під час відвідування сім'ї працівниками РЦСССДМ було виявлено ситуацію, що загрожує життю та здоров'ю малолітніх дітей, мати перебувала у нетверезому стані, вела себе агресивно по відношенню до фахівців Центру та дітей, вживала спирт у присутності фахівців із соціальної роботи, діти не доглянуті, малолітня ОСОБА_6 відкрила кран газопостачання, що було вчасно помічено дорослими. Виконкомом селищної ради було вирішено негайно відібрати дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 від матері та діти були влаштовані до КЗ «Куликівська центральна районна лікарня». Мати відвідала дітей лише один раз 03 січня 2018 року. ОСОБА_8 проживає без законного представника, поведінка матері унеможливлює повернення дитини в сім'ю.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позову Куликівської селищної ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Не погоджуючись з вказаним рішенням Куликівська селищна рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, на неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження та оцінки, неправильного визначення відповідно до встановлених судом обставин, та просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції не зазначив, що ухилення відповідачки від виконання обов'язків по вихованню дітей має місце та не відхилені й не зазначені в оскаржуваному рішенні фактори, які характеризують відповідачку та винну її поведінку, зокрема, що вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

Також особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що посилаючись на п.18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року, суд не навів виняткових обставин та характер особи відповідачки, а також інших конкретних обставин справи при відмові в задоволенні позову і не попередив відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, не поклав на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов'язків.

Куликівська селищна рада зазначає, що доводи, наведені судом щодо відмови в задоволенні позову суперечать один одному, оцінка доказів судом проведена неправильно та носить суперечливий характер:

мати визнає факт винуватості перед дітьми, бо випивала, однак покази відповідачки не розцінені як доказ того, що остання не виховує дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, що є обов'язком матері щодо виховання та розвитку дітей, закріплених ч.ч.1, 4 ст.150 СК України, але які судом не визнано як достатній доказ;

не взято до уваги, що сім'я двічі перебувала під соціальним супроводом, що підтверджує систематичне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, відсутні посилання суду на ці докази чи їх відхилення;

періодичне ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків, що вона не завжди дбає про дітей, не досить відповідально здійснює медичний догляд та лікування доньки ОСОБА_6, як зазначено судом, не спростовує доводи позивача щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків;

бажання відповідачки займатись вихованням та розвитком дітей не може бути оцінено як належне виконання відповідачем обов'язків матері щодо виховання та розвитку дітей;

аргументи суду суперечать обставинам справи, які встановлені за показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_19., що відповідачка після відібрання дітей не займається домашнім господарством, не обробляє город, продала телевізор, закрутки повивозила та не усуває причини, які стали підставою для відібрання у неї дітей;

висновок суду базується на показах відповідача, однак ОСОБА_3 покази в суді не давала та не скористалась правом надати відзив на позов і заяв чи клопотань не заявляла, про що вказувалось у описовій частині рішення в той же час не обґрунтовано відхилення доказів, зокрема постанов про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності;

Крім того, особа, яка подала апеляційну скаргу, звертає увагу суду, що висновок суду про відсутність загрози для життя та здоров'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що було причиною негайного відібрання їх у матері, спростовується показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, які зазначили, що в день відібрання відповідачка перебувала в сані алкогольного сп'яніння та не могла здійснювати догляд за дітьми, вела себе агресивно по відношенню до працівників Центру та доньки ОСОБА_6. Про те, що відповідач часто перебувала в стані алкогольного сп'яніння та не виконувала батьківські обов'язки також підтверджує свідок ОСОБА_13

Особа, яка подає апеляційну скаргу вважає, що відповідач не вживала заходи по усуненню причин, що стали підставою для відібрання від неї дітей.

Куликівська селищна рада звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, а саме у показах, які досліджені в суді, свідок ОСОБА_13 зазначено, що у відповідачки стосунки з Іванкою та Юліаною є дружніми, але є конфлікт з ОСОБА_8, тоді як свідок вказувала на конфлікт з ОСОБА_6.

Загалом доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів судом першої інстанції.

Інших доказів суду апеляційної інстанції позивачем надано не було.

ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не подала, проте подала клопотання про надання додаткових доказів, з яких вбачається що з серпня 2018 року вона проживає однією сім'єю з ОСОБА_14 в АДРЕСА_1 в якому створені всі необхідні умови для проживання її дітей, її чоловік працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання та разом з нею хоче виховувати дітей, а також, що працевлаштувалась та позитивно характеризується за місцем роботи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено систематичне ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків; в судовому засіданні встановлено, що відповідач в цілому дітьми займається, турбується про них, бажає займатися їх вихованням та розвитком, має та намагається підтримувати невелике домашнє господарство; під час судового розгляду не підтвердилось посилання на загрозу для життя та здоров'я дітей, що було причиною негайного відібрання їх у матері; часте перебування у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 жодного разу не зафіксовано, медичними документами не підтверджено, належні та допустимі докази наявності діагнозу лікування відповідача від алкоголізму також відсутні; орган опіки та піклування, звертаючись із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні ОСОБА_8, не вмотивував та не надав доказів в частині позову про позбавлення відповідача батьківських прав щодо цієї дитини.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю трьох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8). Також ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_6 (а.с.97, 98), який проживає з батьком в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області (а.с.101, 102).

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_3, діти прописані разом з матір'ю в АДРЕСА_2 (а.с.13).

Сім'я ОСОБА_3 взята на соціальний супровід 21 грудня 2015 року (а.с.57). наказом Куликівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 16 червня 2016 року родина ОСОБА_3 знята з соціального супроводу (а.с.58). З пояснень представників позивача та третьої особи зняття з соціального супроводу здійснюється за ознак поліпшення обставин у сім'ї.

Актом про відвідування сім'ї ОСОБА_3 від 16 серпня 2016 року, складеного комісією у складі сільського голови Авдіївської сільської ради ОСОБА_10, спеціаліста І категорії КРЦСССДМ ОСОБА_13, провідного спеціаліста КРЦСССДМ ОСОБА_11, встановлено, що санітарно гігієнічні умови проживання родини в задовільному стані, наявні місця для навчання та дозвілля дітей. Відповідні виплати на найменшу дитину оформлено. ОСОБА_3 проживає без батька найменшої дитини. З домашнього господарства тримають кролів. Комісією було рекомендовано більше уваги приділяти вихованню дітей, налагодити стосунки з батьком дитини та односельцями (а.с.16).

Актом про відвідування сім'ї ОСОБА_3 від 17 листопада 2016 року, складеного комісією у складі начальника служби ССД ОСОБА_5, фахівця із соціальної роботи КЦСССДМ ОСОБА_13, спеціаліста сектора молоді і спорту ОСОБА_16, встановлено, що на час відвідування родини в будинку було не прибрано, діти знаходились вдома, ОСОБА_3 мала п'яний вигляд, на початку бесіди поводила себе агресивно, не погоджувалась з тим, що вона не належним чином виконує свої батьківські обов'язки. ОСОБА_8 розповіла, що часто допомагає мамі доглядати за найменшою сестричкою. В холодильнику наявні продукти харчування в невеликій кількості. Рекомендовано здійснити прибирання в будинку, більше часу приділяти вихованню дітей, маму проінформовано про наслідки неналежного виконання батьківських обов'язків (а.с.17).

ОСОБА_3 17 листопада 2016 року попереджена, що ухилення від виконання батьківських обов'язків може бути підставою для позбавлення батьківських прав (а.с.47).

Рішенням Виконавчого комітету Авдіївської сільської ради від 25 листопада 2016 року №16 сім'ю ОСОБА_3 взято на облік як неблагополучну та доручено відповідальній особі при виявлені будь-яких порушень доповідати на засіданні виконавчого комітету про негаразди в сім'ї для наступного прийняття рішення про позбавлення батьківських прав відносно даної сім'ї (а.с.42).

Наказом Куликівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 20 грудня 2016 року сім'я ОСОБА_3 повторно взята на соціальний супровід (а.с.59) та 20 червня 2017 року знята з соціального супроводу (а.с.60).

Актом про відвідування сім'ї ОСОБА_3 від 29 березня 2017 року, встановлено, що санітарно гігієнічні умови в задовільному стані, наявні місця для навчання та дозвілля дітей, ОСОБА_8 на час відвідування знаходилась в Чернігові у родичів, ОСОБА_6 в дитячому садочку. Мама займається по господарству (підготовлює картоплю для посадки). Рекомендовано здійснити косметичний ремонт в будинку, більше уваги приділяти вихованню дітей (а.с.18).

Рішенням Виконавчого комітету Авдіївської сільської ради від 02 червня 2017 року №24 затверджено висновок про доцільність відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав (а.с.43). Згідно даного висновку ОСОБА_3 несумлінно ставиться до виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, зловживає спиртними напоями, на зауваження сільського голови не реагує. Також згідно даного висновку умови проживання сім'ї задовільні, є будинок з надвірними будівлями, які потребують ремонту, присадибне господарство не ведеться, земельна ділянка майже не обробляється, придбані двоє поросят бігають по вулиці. Джерелом доходів сім'ї є допомога на дітей, як малозабезпеченій сім'ї, мати проживає на дитячі кошти, не приділяє належної уваги вихованню дітей, продуктів харчування не вистачає (а.с.44).

Згідно довідки психотерапевта ОСОБА_3 10 червня 2017 року закодувалась на строк 1 рік від алкоголізму (а.с.49).

Актом про відвідування сім'ї ОСОБА_3 від 07 липня 2017 року, встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання в задовільному стані. Жінка відпочивала, а діти гралися самі в будинку. Продукти харчування в наявності. Зараз збирають і консервують полуницю. Рекомендовано звернути увагу жінки на те, що вік дітей не дозволяє залишати їх без нагляду (а.с.19).

Наказом Служби у справах дітей Куликівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 19 вересня 2017 року №47 дітей ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків поставлено на облік (а.с.14).

Директор Куликівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 13 вересня 2017 року звернувся до голови Авдіївської сільської ради з проханням розглянути на виконкомі сільської ради кризову ситуацію, що склалась в багатодітній родині ОСОБА_3, вирішити подальшу долю неповнолітніх дітей (а.с.21).

ОСОБА_3 11 вересня 2017 року звернулась до начальника служби у справах дітей з проханням влаштувати дітей до центру реабілітації дітей (а.с.48).

Директор Куликівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 27 грудня 2017 року звернувся до начальника Куликівського ВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області з проханням притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за неналежне виконання батьківських обов'язків та провести профілактичну роботу з даною громадянкою. Причиною даного звернення стало те, що 27 грудня 2017 року під час відвідування сім'ї ОСОБА_3 працівниками служби була виявлена ситуація, яка загрожувала життю та здоров'ю дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Мати знаходилась в нетверезому стані, вела себе агресивно по відношенню до фахівців РЦСССДМ та власних дітей (а.с.20). З подібним клопотанням звернувся і до начальника служби у справах дітей Куликівської РДА (а.с.22).

В той же день директор Куликівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді також звернувся до Куликівського селищного голови з клопотанням розглянути можливість прийняття рішення про негайне відібрання дітей, оскільки існує загроза їх життю (а.с.24). Повідомлення про ситуацію, яка склалася 27 грудня 2017 року в сім'ї ОСОБА_3 також була доведена до відома Куликівського селищного голови головним спеціалістом служби у справах дітей райдержадміністрації (а.с.23).

Рішенням Виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 27 грудня 2017 року №117 вирішено відібрати малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7в., які зареєстровані та проживають у АДРЕСА_2, від матері ОСОБА_3 у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров'я малолітніх дітей та тимчасово влаштувати малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 до дитячого відділення КЗ «Куликівська центральна районна лікарня» для проведення обстеження та надання необхідної медичної допомоги (а.с.10-11) про що повідомлено службу у справах дітей (а.с.25).

З характеристики Куликівської селищної ради на ОСОБА_3 вбачається, що остання неналежно виконує батьківські обов'язки через те, що зловживає спиртними напоями. Основним джерелом існування сім'ї є виплати на дітей. Коли в сім'ї є кошти, тоді і виникає зловживання алкогольними напоями, тобто періодично, про недопустимість такої поведінки її попереджали неодноразово (а.с.12).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3 від 03 січня 2018 року, складеного комісією в складі в.о. старости села Авдіївка ОСОБА_10, діловода ОСОБА_17 та завідуючої фельдшерським пунктом ОСОБА_18, встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, має трьох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 має власний будинок, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, утримує невелике домашнє господарств. Зазначено, що основним джерелом доходів є соціальні виплати, коштів не вистачає на придбання необхідних дитячих речей (а.с.15).

Рішенням Виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 16 січня 2018 року №4 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.41, 39-40).

Вбачається також, що до соціальної служби зверталась ОСОБА_9 (бабуся дитини ОСОБА_8.) зі скаргою на ОСОБА_3, оскільки дитина потребувала лікування зубів, а мати ухилялась від батьківських обов'язків (а.с.46, 53). Згідно відповіді ЧВ УМВС України в Чернігівській обл. від 27 січня 2013 року, відносно ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ст.178 КУпАП та проведено профілактичну бесіду (а.с.51). Згідно відповіді Служби у справах дітей ЧРДА від 11 лютого 2013 року родина ОСОБА_3 проживала в смт. М.Коцюбинське, санітарний стан будинку задовільний, необхідні продукти харчування є в наявності, мати систематично зловживає спиртними напоями та ухиляється від виконання материнських обов'язків (а.с.50); за місцем проживання ОСОБА_3 характеризувалась з негативної сторони (а.с.52).

Згідно інформації Куликівського відділення поліції в Чернігівському відділі поліції ГУНП в Чернігівській обл. від 16 березня 2018 року ОСОБА_3 з 2011 року шість разів притягалась до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2 ч.1, 178 ч.1, 175-1 ч.1, 184 ч.1 КУпАП (а.с.55). Також притягувалась до адміністративної відповідальності ч.1 ст.184 КУпАП 13 березня 2018 року (а.с.139-140).

Частиною 1 ст.164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень ч.ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком).

Згідно роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 п.18 даної постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Куликівською селищною радою, як органом опіки і піклування, надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету від 16 січня 2018 року №4, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

З даного висновку неможливо встановити, в чому саме проявляється невиконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків, наведений один випадок, який стався 27 грудня 2017 року та на підставі якого вилучили дітей з сім'ї. Залишається незрозумілим на підставі чого орган Куликівська селищна рада прийшла до висновку про необхідність вилучення дітей із сім'ї та позбавлення батьківських прав, яка робота нею проведена щодо врегулювання даного конфлікту, чи встановлення фактичних обставин ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.19 СК України висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду, тому Чернігівський апеляційний суд не може його прийняти, як доказ ухилення матері від виконання батьківських обов'язків, що може потягнути за собою позбавлення батьківських прав.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Згідно зі ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Водночас врахуванню підлягає і те, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вжити виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей із своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою (п.52 приведеного рішення Європейського Суду з прав людини «Савіни проти України»).

Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 позовних вимог не визнає, наполягає на тому, що бажає брати участь у вихованні доньок.

Доводи апеляційної скарги, що судом не зазначені фактори, які характеризують відповідачку та винну її поведінку, зокрема, що вона була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки постанова Куликівського районного суду Чернігівської області від 13 березня 2018 року, підтверджує винну поведінку ОСОБА_3 одноразово, 27 грудня 2017 року, в той день, як вилучили дітей з сім'ї та не підтверджує систематичність такої поведінки.

Посилання в апеляційній скарзі Куликівської селищної ради на суперечливість оцінки доказів судом першої інстанції не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи. Колегія суддів прийшла до висновку, що загалом суд першої інстанції вірно оцінив наявні в матеріалах справи докази, оскільки вони містять лише підтвердження періодичного невиконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків, однак в цілому вказують на те, що відповідачка дбає про дітей.

Досліджуючи докази, які на думку Куликівської селищної ради не взяті судом першої інстанції до уваги, зокрема, що сім'я двічі перебувала під соціальним супроводом, колегія суддів звертає увагу, що в період часу з червня по грудень 2016 року, а також з червня 2017 року по грудень 2017 року, сім'я не перебувала під соціальним супроводом, в даний час до ОСОБА_3 не здійснювались будь-які заходи впливу, вона не притягалась до відповідальності, доказів її протиправної поведінки не надані ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції. В той же час, суду не надано доказів, які дії вчинила Куликівська селищна рада, як орган опіки та піклування, або соціальна служба, для того, щоб допомогти родині, чи були проведені профілактичні бесіди психолога з матір'ю в ті дні, коли вона ухилялась від виконання батьківських обов'язків. Слід зазначити, що з чотирьох актів про відвідування сім'ї, складені в 2016 та 2017 років, можливо встановити лише ту обставину, що санітарно-гігієнічні умови проживання родини в задовільному стані, наявні місця для навчання та дозвілля дітей, наявні продукти харчування, невелике господарство. Кожного разу матері рекомендовано більше уваги приділяти дітям, однак не зазначається в чому полягає її неправильна поведінка по відношенню до дітей. Те, що матір відпочиває, а діти граються самі в будинку (як зазначено у акті від 07 липня 2017 року) не є доказом ухилення жінки від виховання дітей, а свідчать про нормальні життєві стосунки в сім'ї. Дані обставини не визначаються законом як підстава для позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги, що аргументи суду суперечать обставинам справи, які встановлена за показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_19., також не підтверджують протиправну поведінку відповідачки та сприймаються судом критично, адже після відібрання дітей ОСОБА_3 стала проживати в смт.Куликівка з громадянським чоловіком і саме тому не займається домашнім господарством, не обробляє город, а також вивезла телевізор, закрутки. Також дані обставини не підтверджують того факту, що ОСОБА_3 не усуває причини, які стали підставою для відібрання у неї дітей, адже такою причиною було агресивна поведінка ОСОБА_3, яка нібито в той день перебувала у стані алкогольного сп'яніння. Слід зазначити, що перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, крім показів працівників соціальної служби та органу опіки та піклування.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів вважає, що висновок суду першої про відсутність загрози для життя та здоров'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що було причиною негайного відібрання їх у матері, є вірним. Іншого позивачем належними та допустимими доказами не доведено, адже все доведення зводиться до показів свідків.

Також не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги, що судом неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, а саме у показах, які досліджені в суді, свідок ОСОБА_13 зазначено, що відповідачка є дружні стосунки з Іванкою та Юліаною, але є конфлікт з ОСОБА_8, тоді як свідок вказувала на конфлікт з ОСОБА_6. В даному випадку наявна описка в судовому рішенні, яка може бути виправлена в порядку ст.269 ЦПК України.

Тобто, позивач не надав суду переконливих доказів про те, що відповідач тривалий час не приймає участі у вихованні дітей, тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, однак винна поведінка відповідачки у нехтуванні батьківськими обов'язками наявна, оскільки вона не дотримується порядку в участі у вихованні дітей, що призвело до відсутності з її сторони постійного піклування про фізичний і духовний розвиток, допомоги у навчанні, підготовку до самостійного життя, відсутність інтересу до внутрішнього світу дітей тощо. Дані факти визнає й сама відповідач.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги щодо незастосування відносно відповідачки попередження (п.18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року) заслуговують на увагу, відповідачці слід надати можливість виправити свою винну поведінку шляхом встановлення контакту з дітьми, тому рішення суду в частині відмови у позбавленні батьківських прав є правильним, а в цілому підлягає зміні. Резолютивну частину рішення слід доповнити попередженням відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Куликівської селищної ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року - змінити, доповнивши резолютивну частину рішення суду реченнями:

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Покласти на Куликівську селищну раду, як органу опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо доньок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2018 року.

Головуючий: Судді: