ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1538/18 Справа № 185/8777/17 Суддя у 1-й інстанції - Палюх Т.Д. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері.

Позов мотивований тим, що позивач є особою похилого віку та непрацездатною, отримує щомісячно пенсію у розмірі 1373грн, іншого доходу не має, знаходиться у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги від повнолітніх дітей, які проживають окремо від неї і не проявляють до неї ніякої турботи, матеріальної допомоги не надають.

Просила стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки заробітку щомісяця з кожного із відповідачів.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2017 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) з кожно довічно, в решті позову - відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.є працездатними і мають можливість надавати матеріальну допомогу матері, доказів протилежного суду не надано, а відповідач ОСОБА_4 є одинокою матір'ю, отримує щомісячну державну допомогу на дитину у розмірі 1177 грн. та інших доходів не має, а також позивач має можливість отримувати допомогу від інших повнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову скасувати та постановити рішення в цій частині про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд допустив помилку та неправильно застосував статтю 204 СК України та безпідставно відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_4

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач має чотирьох повнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають окремо від матері.

У судовому засіданні не встановлено обставин, які були б підставою для звільнення повнолітніх дітей від обов'язку утримувати матір, передбачених ст. 204 СК України, а саме того, що матір ухилялася від виконання своїх батьківських обов'язків.

Так, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є працездатними і мають можливість надавати матеріальну допомогу матері, доказів протилежного суду не надано.

Проте, Відповідач ОСОБА_4 є одинокою матір'ю, отримує щомісячну державну допомогу на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1177 грн.(а.с.44).

Також встановлено, що на день пред'явлення позову до суду розмір пенсії позивача складає 1373 грн. (а.с.65) і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Законом України "Про державний бюджет України на 2018 рік".

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані, утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_4 та задовольняючи позов частково, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, у відповідності до статті 212 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є працездатними та можуть надавати допомогу на утримання матері, а сама позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку вона отримує становить 1373 грн., що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого державою.

Також, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у позивачки є ще одна дитина ОСОБА_7, яка є повнолітньою та працездатною, але до неї позовних вимог не пред'явлено.

Згідно з частиною 5 статті 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків (ч.2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів")

Отже, судом враховано всі обставини по справі та інші обставини, що мають істотне значення, та зроблений вірний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_4 може сплачувати аліменти, оскільки вона ухиляється від утримання матері та має більші доходи ніж вона зазначила у суді, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не підтверджені жодним доказом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін .

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко