Справа № 703/3541/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Бондаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції ОСОБА_2,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції ОСОБА_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 листопада 2011 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області було видано виконавчий лист № 1-210/2010р. про стягненн з нього на користь Черкаської обласної лікарні витрат на лікування потерпілих в сумі 12320 грн. 85 коп.. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Маловтсківського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 28 серпня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 57071343. Вважає дану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути предявленні до примусового виконання протягом 3 років. Оскільки вирок суду набрав чинності 21 грудня 2010 року то вважає, що термін предявлення виконавчого листа збіг, а виконавець не врахувавши норм законодавства виніс неправомірну постанову, яку і просить суд скасувати.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився.

Державний виконавець Маловиисківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але надав до суду заперечення на скаргу в якій вказав на те, що він діяв у відповідності до Законодавства та на виніс оскаржувану постанову на підставі п. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», просив суд у задоволенні скарги відмовити, а розгляд справи провести у його відсутність.

Відповідно до ч.1,2 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оскільки стягувач, боржник та державний виконавець були належним чином повідомленні про день та час судового розгляду скарги то суд вважає за можливим провести її розгляд у відсутність вказаних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи то фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювався.

Вивчивши матеріали справи, врахувавши письмові заперечення державного виконавця та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в скарзі належить відмовити з наступних підстав.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що вироком Смілянського міськрайонного суду від 21 липня 2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. Окрім того з ОСОБА_1 на користь Черкаської обласної лікарні за лікування потерпілих стягнуто витрати в сумі 12320 грн. 85 коп..

На виконання вище вказаного вироку суду судом було виданий виконавчий лист № 1-210/2010 р.

28 серпня 2018 року на виконання до відділу Маловисківського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області надійшла заява про відкриття виконавчого провадженя за виконавчим листом № 1-210/2010 р. виданого 16 листопада 2011 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, з відміткою про повернення виконавчого документа 4 березня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЗ «Черкаська обласна лікарня» коштів в розмірі 12320 грн. 85 коп. на лікування потерпілих.

Даний факт підтверджується копією заяви КЗ «ЧОПЛ» від 13 серпня 2018 року №01-28/1343.

Скаржник же у скарзі посилається на те, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження було порушено норми ЗУ «Про виконавче провадження» та така постанова є неправомірною і підлягає скасуванню, оскільки прийнятта після закінчення строку для подання виконавчого листа на виконання.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 57071343 від 28 серпня 2018 року, старшим державним виконавцем Маловисківського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Кіровоградській області ОСОБА_2 було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-210/2010 виданого 16 листопада 2011 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КЗ «ЧОПЛ» витрат на лікування потерпілих в сумі 12320 грн. 85 коп.

Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років.

Ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» вказує на те, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З копії виконавчого листа № 1-210/2010 від 21 липня 2010 року вбачається, що вказаний виконавчий лист 4 березня 2016 року був повернутий стягувачу КЗ «ЧОПЛ» на підставі п. 7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції).

Відповідно вказаний вище виконавчий лист було повернуто стягувачу в звязку тим, що боржник - фізична особа, чи майно боржника, розшук яких

здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом

року з дня оголошення розшуку.

Таким чином термін предявлення до виконання виконавчого листа № 1-210/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЗ «ЧОПЛ» витрат на лікування потерпілих в сумі 12320 грн. 85 коп. було перервано з дати його повернення, а саме з 4 березня 2016 року.

Даний виконавчий лист за заявою стягувача було повернуто до виконавчої служби для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 28 серпня 2018 року, отже саме з цієї дати встановлюється строк предявлення такого документа до виконання після переривання вказаного терміну.

Отже, відповідно до вище викладено темін повторного предявлення виконавчого листа на виконання спливає 4 березня 2019 року (4 березня 2016 року + 3 роки (загальний термін предявлення виконавчого листа до виконання) = 4 березня 2019 року).

Старшим державним виконавцем відділу Маловисківського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57071343 - 28 серпня 2018 року, тобто в межах строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги.

Суд також зазначає, що виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Вимога ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки суд не наділений таким правом.

Ч. 2 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд, на підставі наведеного та керуючись ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Маловисківського районного управління юстиції ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий: В.О. Прилуцький