Справа № 716/1507/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.18 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Барабащук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
Позивач ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), в особі представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
Посилається на те, що 24.12.2016 в м. Києві по вул. М.Кибильчича відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1 та транспортного засобу "Mercedes-Benz", реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2017 винним у настанні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_1
10.03.2017 власник пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, розмір якого відповідно до звіту про оцінку вказаного транспортного засобу, виконаного на замовлення позивача ТОВ «Експертно-Асистуючою Компанією «Фаворит», склав 7 576,25 грн. За виконання зазначеного звіту (оплату послуг аварійного комісару) сплачено 670 грн.
25.04.2017 позивач здійснив виплату даного страхового відшкодування у розмірі 7576, 25 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1.
Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, позивач просить стягнути із ОСОБА_1, як із особи, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру витрат, завдану шкоду в порядку регресу в загальному розмірі 8246, 25 грн.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, проте до початку розгляду справи від нього надійшла до суду заява про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. Про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти про повернення у звязку із відсутністю адресата за вказаною адресою.
З відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача (а.с.50) видно, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1.
Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення.
У зв'язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2017 ОСОБА_1 24.12.2016, о 23:00 год., керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння вчинив зіткнення із автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Судом також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1, який керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний № НОМЕР_2, не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №5437090 була застрахована у Моторному (транспортному) страховому бюро України, строком з 30.11.2016 по 29.11.2017 (а.с.11).
Крім того, судом встановлено, що власник пошкодженого транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_4 відповідно до ст. 35 та п.41 ч.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 10.03.2017 року звернувся до МТСБУ із заявою, в якій просив здійснити йому відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.12.2016 в м. Києві по вул. М. Кибильчича за участю транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1 під його керуванням та транспортного засобу "Mercedes-Benz", реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1
Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, зокрема, є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин, які виникли між сторонами цивільного процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 зазначеного Закону МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам та відповідно до ст. 22 Закону відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Згідно з п. п. "а " п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до звіту №7395/4 від 16.01.2017 про визначення вартості матеріального збитку, виконаного ТОВ "Експертно - Асистуючою Компанією "Фаворит" вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на дату оцінки, а саме 24.12.2016, становить 7576,25 грн. (а.с.19-27).
Відповідно до наказу МТСБУ №3822 від 27.04.2017 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4М." МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ОСОБА_5 в розмірі 7576,25 гривень, що також підтверджується платіжним дорученням №3822ро від 28.04.2017 (а.с.42-43).
Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Таким чином, позивач МТСБУ виконав покладений на нього Законом обов'язок з відшкодування шкоди потерпілій особі, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
В свою чергу, відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Зазначені положення щодо права зворотної вимоги (регресу) до винної особи містяться і в п. 38.2.1 ст. 38 Закону, відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
З огляду на положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та після виплати позивачем потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді особі ОСОБА_4 страхового відшкодування в розмірі 7 576,25 грн., позивач МТСБУ набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування відповідно до положень п. 38.2.1 ст. 38 Закону.
15.06.2018 МТСБУ звернулося до ОСОБА_1 із претензією щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 24.12.2016 (а.с.46), проте шкода в добровільному порядку на даний час так і не відшкодована.
З огляду на наведене з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача МТСБУ кошти, в розмірі понесених витрат з відшкодування потерпілій особі ОСОБА_4, які становлять 7 576,25 грн.
Судом також встановлено, що МТСБУ було сплачено вартість послуг, повязаних із виконанням звіту №7395/4 від 16.01.2017 про визначення вартості матеріального збитку, який був виконаний аварійним комісаром ТОВ «Експертно-Асистуючої Компанії «Фаворит» на замовлення позивача, в розмірі 670 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7395/4рв від 02.02.2017 (а.с.44).
Відповідно до п. 40.3 ст. 40 та п. 41.4 ст. 41 Закону передбачено, що МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків; та за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону.
Таким чином, суд вважає, що до задоволення підлягають також і вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 670 грн., як витрати, понесені позивачем за послуги аварійного комісара.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 127354463 від 09.08.2018, на зазначену суму (а.с.7), яку належить стягнути з відповідача.
На підставі ст. ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, керуючись ст.ст.141, 128, 258, 259, 263- 265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу п'ятого та п.15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 25.10.2018
Суддя Пухарєва О.В.