Справа № 265/8208/18
Провадження № 2/265/1859/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_2 в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві власності належить 11/25 частини будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі. У вказаному будинку зареєстровані: ОСОБА_3 мати, ОСОБА_4 батько, ОСОБА_4 брат, ОСОБА_5 сестра, які понад один рік там не проживають, комунальні послуги не сплачують, не беруть участі в утриманні будинку. Перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач та інші члени сімї відповідачам не чинили. Вказує, що відповідачі виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання, де отримали громадянство та проживають на цей час. Факт не проживання відповідачів у квартирі з 2014 року по теперішній час підтверджується актом КСН «Азовстальський». Вважає, що відповідачі не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважної причини та створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, та просить відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим будинком знявши їх з реєстраційного обліку.

В подальшому позивачем позовні вимоги щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку були залишені без розгляду.

Позивач до судового засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явились. В матеріалах справи маються нотаріально посвідчені заяви, відповідно до яких, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5, за згодою матері, не заперечують проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та просять розглянути справу без їх участі.

Представник третьої особа, ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала, оскільки в матеріалах справи є підтвердження постійного проживання відповідачів на території Російської Федерації.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування 11/25 частини житлового будинку від 07 лютого 2017 року, номер 252, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 належить 11/25 будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79806170.

Крім того, згідно договору дарування земельної ділянки від 07 лютого 2017 року, реєстраційний номер 253, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер :01:011:0366, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, пров. ІІ Приморський, 6, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79806121.

Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про кількість зареєстрованих у житловому будинку, у будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно актів складених головою КСН «Азовстальський» 16 березня 2017 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також її діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, з 11.06.2014 року у звязку із виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Згідно довідок виданих за підписом голови муніципального утворення Гаврилівське сільське поселення, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також її донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_4 зареєстровані за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Отже, з урахування визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що відповідачі добровільно, без поважних на те причин не проживають за адресою спірного будинку понад рік.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 є власником 11/25 частини будинку 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі, а відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, але фактично там не проживаючи без поважних причин, перешкоджають користуванню та розпорядженню ним своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідачів таким, що втратили право користування даним жилим приміщенням.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 223 , 259, 264-265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа: Служба у справах дітей по Лівобережному району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради - задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, такими, що втратили право користування будинком 6 по провулку ІІ Приморському в місті Маріуполі Донецької області.

3.Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4.Повне судове рішення складено 26 жовтня 2018 року.

Суддя І.Г. Мельник