Справа № 135/1053/18
Провадження у справі № 4-с/129/5/2018
У Х В А Л А

"17" жовтня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині у відсутність сторін та їх представників скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука Сергія Ігоровича по проведенню оцінки майна, -

Встановив:

До Гайсинського районного суду Вінницької області із Ладижинського міського суду Вінницької області для судового розгляду надійшла скарга ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука Сергія Ігоровича по проведенню оцінки майна.

Після задоволення самовідводу судді Гайсинського районного суду Швидкого О.В. у справі за цією скаргою автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого у справі суддю Гайсинського районного суду Дєдова С.М.

У поданій до суду скарзі ОСОБА_1 заявлено такі вимоги:

- визнати неправомірними дії начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука Сергія Ігоровича по проведенню оцінки майна: земельної ділянки площею 0,0024га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_2 та прийняття за основу звіту про незалежну оцінку звіту від 23.07.2018 р., виготовленого СОД ТОВ «Експертно-консалтинговий центр»;

- визнати недійсним та скасувати звіт від 23.07.2018р., виготовлений СОД ТОВ «Експертно-консалтинговий центр» по проведенню оцінки майна: земельної ділянки площею 0,0024 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1;

- зупинити передачу на реалізацію майна, - земельної ділянки площею 0,0024 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Гайсинського районного суду від 04.09.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги в частині заявленого ним клопотання про зупинення передачі на реалізацію майна, - земельної ділянки площею 0,0024 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги скарги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження №37234147 до складу якого входить виконавче провадження №34351262 з виконання виконавчого листа №211/447/12, виданого 01.06.2012 р. Ладижинським міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 1543878,77 грн.

31.07.2018р. боржником отримано повідомлення начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Калинчука С.І., що відповідно до звіту від 23.07.2018р., виготовленого СОД ТОВ «Експертно-консалтинговий центр» оціночна вартість арештованого майна боржника ОСОБА_1, а саме земельної ділянки площею 0,0024га, яка розташована у АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3 кв.м., розташованого у АДРЕСА_1, станом на дату оцінки 23.07.2018р. склала 100013,00 грн., з яких 3360,00грн. вартість вище вказаної земельної ділянки.

Боржник ОСОБА_1 не згоден з результатами даної оцінки, з огляду на те, що державний виконавець не мав права передавати даному суб'єкту оціночної діяльності матеріали для складання звіту про оцінку майна до постановлення судового рішення за наслідками судового розгляду скарги поданої ним, ОСОБА_1, 23.07.2018 р., у якій оскаржено до суду ряд постанов державного виконавця Калінчука С.І., а саме постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; постанову про арешт майна боржника від 12.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262.

Оскаржувані ним дії державного виконавця із проведення оцінки належного боржнику майна у зведеному виконавчому провадженні №37234147 є неправомірними, оскільки вчинені державним виконавцем з порушенням вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», п.4 розділу І, п.6. розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), та вказане зведене виконавче провадження №37234147 підвідомче Ладижинському міському відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області та є не підвідомче відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області.

Також вказані оскаржувані ним дії державного виконавця із проведення оцінки належного боржнику майна у зведеному виконавчому провадженні №37234147 є неправомірними, оскільки їх дія поширюється на майно, яке є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, та при цьому частка кожного із подружжя складає 1/2 частину від цього майна, тому виконавець діяв в порушення вимог ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України, не маючи права звертати стягнення на 1/2 частину належного ОСОБА_4 майна, яка не є боржником у цьому виконавчому провадженні.

Окрім зазначеного, скаржник після ознайомлення із висновком про грошову оцінку земельної ділянки та зі звітом про незалежну оцінку гаража, заперечує проти результатів оцінки майна, вважає їх заниженими та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об'єктивним цінам, що склалися на ринку нерухомості в даний час. Вважає дії державного виконавця по визначенню вартості майна відповідно до звіту про оцінку майна незаконними. Суб'єктом оціночної діяльності не було проведено особистого огляду нерухомого майна, який підлягав оцінці. Оцінка майна проведена без огляду майна, яке підлягало оцінці, а також без врахування дійсної ринкової вартості майна на даній території. Так, в даній місцевості відповідно до оголошена розміщеного на сайті електронних торгів арештованого майна (сетам) вартість аналогічної земельної ділянки площею 0,0026 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням «для індивідуального гаражного будівництва» та яка належить боржнику ОСОБА_1 продавалась за ціною 10920грн., що підтверджується роздруківкою з інтернет сайту це більше ніж у три рази дорожче земельної ділянки площею 0,0024 га, кадастровий номер НОМЕР_1 яку було оцінено лише у 3360грн.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій вимоги своєї скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених ним у скарзі, скаргу просив розглянути у його відсутність.

Представник стягувача Романюк О.В. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій проти задоволення вимог скарги ОСОБА_1 заперечив повністю, вважав скаргу необґрунтованою та безпідставною, скаргу просив розглянути у його відсутність.

Державний виконавець (начальник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Вінницькій області) Калинчук С.І. належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи до суду не з'явився, що відповідно до ст. 450 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду цієї справи за відсутності такого учасника справи, подав до суду відзив, у якому просив розгляд скарги провести у його відсутність та відмовити повністю у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1

З урахуванням позиції сторін, досліджених матеріалів скарги, відзиву, суд визнає за необхідне в задоволенні вимог скарги відмовити з таких міркувань.

Судовим розглядом встановлено, що відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області здійснюється примусове виконання виконавчого провадження №34351262 з виконання виконавчого листа №211/447/12, виданого 01.06.2012 р. Ладижинським міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3.) на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 155394,93 євро та 3433,60 грн. сплаченого судового збору.

19.09.2012 р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції Березою A.B. в рамках виконавчого провадження була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого листа №211/447/12, виданого 01.06.2012 р. Ладижинським міським судом.

Правовою підставою для виконання виконавчого провадження за виконавчим листом №211/447/12 Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.06.2012 у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області слугувала постанова начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 15.03.2013 року про передачу матеріалів виконавчого провадження, відповідно до якої матеріали виконавчого провадження були витребувані із відділу державної виконавчої служби Ладижинського міського управління юстиції, для подальшого примусового виконання у Відділі в межах зведеного виконавчого провадження, оскільки на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області станом на 15.03.2013 р. перебувало виконавче провадження № 35840533 про стягнення коштів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 (сума стягнення 8500000 грн.).

Начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчуком С.І. під час здійснення примусового виконання виконавчого листа №211/447/12 у виконавчому провадженні №34351262 проводились виконавчі дії, спрямовані на проведення оцінки майна боржника, - земельної ділянки площею 0,0024га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1.

12.07.2018 року державним виконавцем Калинчуком С.І. у виконавчому провадженні №34351262, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження №37234147, винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Еспертно-консалтинговий центр»

ТОВ «Експертно-консалтинговий центр» виготовлено 23.07.2018 року висновок про грошову оцінку земельної ділянки, за яким вартість земельної ділянки площею 0,0024га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 складає 3360 грн., а також 23.07.2018 року звіт про незалежну оцінку гаража, за яким станом на 23.07.2018 року вартість нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 складає 26770 грн., враховуючи також вартість земельної ділянки, де розташовано гараж 3360 грн.

В наступному державним виконавцем Калинчуком С.І. у виконавчому провадженні №34351262, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження №37234147, подано заявки на реалізацію вказаного арештованого нерухомого майна.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу; у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У пункті 4.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року зазначено, що визначення вартості, оцінка майна боржника проводяться державним виконавцем або суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання в установленому законодавством порядку.

Згідно з приписами статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів встановлені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року, N 2658-III оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що Положення (національні стандарти)оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року, № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року, №1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Згідно пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Боржник не наділений правом самостійно визначати вартість арештованого майна.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця щодо оцінки арештованого майна суд повинен дати юридичну оцінку діям виконавця, оцінювача на предмет дотримання ними законодавства , яке регулює порядок оцінки вказаного майна.

Відповідно до статей 5, 12, 13 цього Закону суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Тобто, звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Під час розгляду скарги скаржником не надано суду доказів, що заявник ОСОБА_1 звертався із заявою щодо рецензування оскаржуваного звіту про оцінку майна.

Також ОСОБА_1 не надано доказів, що звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки нерухомого майна.

Відповідно до п. 50 Стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Згідно з п. 54 Стандарту №1 зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до п. п. 62, 63, 67 Стандарту №1 рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (далі - рецензенти).

Рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва.

Рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна. Звіт класифікується за такими ознаками: звіт повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна; звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки; звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків; звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.

Згідно із п. 2 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна, проведеного суб'єктом оціночної діяльності, а також результатів рецензування звіту про оцінку майна. Такі результати можуть бути оскаржені до суду у встановлений законом строк.

У разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна та результатами рецензування звіту про оцінку майна сторона виконавчого провадження може оскаржити такі результати в порядку і в строки, встановлені законом, незважаючи на те, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем.

Оскільки скаржником ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів того, що він звертався із заявою щодо рецензування оскаржуваного ним звіту про оцінку майна, рецензування оскаржуваного звіту про оцінку майна не проводилось, а також доказів того, що звіт про проведення оцінки нерухомого майна є неякісним або необ'єктивним, матеріали справи не містять та скаржником не надані, не надано також доказів неправомірності і протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, то суд дійшов висновку, що державний виконавець під час виконання виконавчого документа у виконавчому провадженні діяв в межах повноважень, встановлених законом України «Про виконавче провадження», та з урахуванням вимог, встановлених ЦПК України, а відтак підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні та у її задоволенні необхідно відмовити з наведених вище підстав.

Вказаного висновку суду не спростовують твердження скаржника про те, що вказані оскаржувані дії (із проведення оцінки майна боржника) державного виконавця є неправомірними, оскільки державний виконавець не мав права передавати даному суб'єкту оціночної діяльності матеріали для складання звіту про оцінку майна до постановлення судового рішення за наслідками судового розгляду скарги поданої ним, ОСОБА_1, 23.07.2018 р., у якій оскаржено до суду ряд постанов державного виконавця Калінчука С.І., а саме постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; постанову про арешт майна боржника від 12.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262, оскільки приписи ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» містять виключний перелік підстав, за наявності яких виконавець зобов'язаний зупинити вчинення виконавчих дій, однак вказаний перелік не містить такої підстави зупинення проведення виконавчих дій як зупинення цих дій до закінчення розгляду судом скарги боржника на дії виконавця, а тому державний виконавець, здійснюючи дії із проведення оцінки майна боржника, діяв відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено. Окрім того, ухвалою Гайсинського районного суду від 12.10.2018 року справа №129/948/18 відмовлено у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; про арешт майна боржника від 12.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.07.2018 р.

Також вказаного висновку суду не спростовують твердження скаржника про те, що оскаржувані ним дії державного виконавця із проведення оцінки належного боржнику майна у зведеному виконавчому провадженні №37234147 є неправомірними, оскільки вчинені державним виконавцем з порушенням вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», п.4 розділу І, п.6. розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), та вказане зведене виконавче провадження №37234147 підвідомче Ладижинському міському відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області та є не підвідомче відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області, оскільки ці доводи скаржника повністю спростовані обґрунтуваннями суду, викладеними в ухвалі Гайсинського районного суду від 12.10.2018 року справа №129/948/18, згідно із якою відмовлено у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов про поновлення вчинення виконавчих дій від 09.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; про арешт майна боржника від 12.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 34351262; про призначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.07.2018 р.

Окрім того, вказаного висновку суду не спростовують твердження скаржника про те, що вказані оскаржувані ним дії державного виконавця із проведення оцінки належного боржнику майна у зведеному виконавчому провадженні №37234147 є неправомірними, оскільки їх дія поширюється на майно, яке є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, та при цьому частка кожного із подружжя складає 1/2 частину від цього майна, тому виконавець діяв в порушення вимог ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦПК України, не маючи права звертати стягнення на 1/2 частину належного ОСОБА_4 майна, яка не є боржником у цьому виконавчому провадженні, оскільки суду не надано доказів того, що на час винесення оскаржуваних дій виконавця і звітів про оцінку майна, ОСОБА_4 була власником 1/2 частини вказаного майна, а також того, що саме особисті права ОСОБА_1 порушені внаслідок оцінки цілого майна, а матеріали скарги не містять судового рішення, яке набуло чинності, про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину вказаного майна.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258, 259, 260, 477 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Відмовити у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука Сергія Ігоровича по проведенню оцінки майна: земельної ділянки площею 0,0024га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 та прийняття за основу звіту про незалежну оцінку звіту від 23.07.2018р., виготовленого СОД ТОВ «Еспертно-консалтинговий центр».

Відмовити у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним та скасування звіту від 23.07.2018р., виготовленого СОД ТОВ «Еспертно-консалтинговий центр» по проведенню оцінки майна: земельної ділянки площею 0,0024га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та нежитлового приміщення гаража НОМЕР_2 загальною площею 19,3кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: