Справа № 404/4030/18
Номер провадження 2-о/404/197/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Каланчацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про встановлення факту , що має юридичне значення,,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а сааме, що ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1 за національністю була полька, внести зміни до актового запису від 19 травня 2018 року за № 7 про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши її національність як «полька» та внести зміни до актового запису від 18 вересня 1948 року № 12 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного Новокиївською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, змінивши національність матері з «українка» на «полька».

В обгрунтування заяви зазначено, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 11 листопада 2016 року, мати заявника- Дівель ОСОБА_4 до державної реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_3. Даний факт також підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 24 листопада 1962 року.

Згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №0 від 06 червня 2018 року, ОСОБА_3 народилась 03 листопада 1920 року в селі Новокиївка, Каланчацького району Херсонської області.

Згідно свідоцтва про народження заявника серії ЯР № 761639, виданого 18 вересня 1948 року, його мати- Дівель ОСОБА_4, за національністю є полькою, а не українкою.

ОСОБА_3 була уродженою полькою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій польського народу. Так склалось історично, що внаслідок репресій польського народу батьків ОСОБА_3 було примусово переселено до Херсонської губернії для робіт з освоєння українського степу, де вона й народилась.

В листі Каланчацького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 11.11.2016 року № 1186/07-04-24, повідомляється, що проведена перевірка реєстрації по первинних актових записах про народження на гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 по архіву відділу не значиться.

11.05.1947 року ОСОБА_3 уклала шлюб з батьком ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Ново-Київською с/р Каланчацького району Херсонської області від 24.11.1962 року, та взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про смерть (серія І-ОЛ № 174284) виданого 28 жовтня 2013 року, ОСОБА_2 померла 27 жовтня 2013 року у віці 92 роки.

Згідно Висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 02.06.2017 року (далі - Висновок від 02.06.2017 року), було відмовлено з задоволенні заяви від 18 травня 2017 року, у якій просив внести зміни до актового запису про народження своєї матері в частині визначення її національності як полька. При цьому орган ДРАЦС послався на відсутність актового запису про народження, що підтверджувалось повним витягом про відсутність актового запису, у зв'язку з чим неможливо внести зміни до нього. Також у висновку зазначалось про відсутність компетенції у відділів ДРАЦС щодо внесення змін до актових записів щодо національності та запропоновано звернутись до суду, адже відповідно до п. 2.16.7 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зміни в актові записи вносяться на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану.

Після отримання вказаного висновку звернувся до Кропивницького міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Кіровоградській області із заявою про поновлення актового запису про народження матері ОСОБА_3, за результатами розгляду якої 19 травня 2018 року Каланчацьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області актовий запис було поновлено, про що видано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 0 від 06 червня 2018 року.

Що стосується посилання у Висновку від 02.06.2017 року на розбіжності в прізвищі, а саме в актовому записі про смерть № 2758 від 28.10.2013 року, в якому прізвище померлої вказано «Дивиль», зазначається, що в рішенні Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2013 року у справі № 405/7346/13-ц вказано, що «судом встановлено, що заявник ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дівоче прізвище якої «Мокляк», 11.05.1947 року уклала шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Ново-Київською с/р Каланчацького району Херсонської області від 24.11.1962 року, актовий запис № 10. Прізвища обох з подружжя у свідоцтві зазначені російською мовою як «Дивель». 25.08.1948 року від шлюбу народився син ОСОБА_1, прізвище якого згідно свідоцтва про народження виданого Ново-Київською с/р 18.09.1945 року, актовий запис № 12, також зазначено російською мовою як «Дивель», дані про матір як «Дивель Вера Павловна» відповідно. Вказаним рішенням, з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.08.2013 року, було встановлено факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Встановлення факту належності матері до польської національності необхідно для відновлення втраченої приналежності до польського народу та збереження етнічного походження свого роду, національної ідентичності, вивчення культури та традицій польської національної меншини. Також встановлення даного факту необхідне для можливості скористатися можливостями, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про репатріацію» та Законом «Про карту поляка» ухвалених Сеймом ОСОБА_7.

До судового засідання заявник надав заяву про розгляд справи за його відсутності та просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з»явилася про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином , заперечень проти задоволення даної заяви до суду не надходило.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 11 листопада 2016 року, мати заявника- Дівель ОСОБА_4 до державної реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження виданого 24 листопада 1962 року( зворотня сторона а.с. 9).

Згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №0 від 06 червня 2018 року, ОСОБА_3 народилась 03 листопада 1920 року в селі Новокиївка, Каланчацького району Херсонської області( а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про народження заявника серії ЯР № 761639, виданого 18 вересня 1948 року, мати, ОСОБА_2, за національністю є полькою, а не українкою( а.с. 9).

Стверджується, що ОСОБА_3 була уродженою полькою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій польського народу. Внаслідок репресій польського народу батьків ОСОБА_3 було примусово переселено до Херсонської губернії для робіт з освоєння українського степу, де вона й народилась.

В листі Каланчацького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 11.11.2016 року № 1186/07-04-24, повідомляється, що проведена перевірка реєстрації по первинних актових записах про народження на гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 по архіву відділу не значиться.

11.05.1947 року ОСОБА_3 уклала шлюб з батьком ОСОБА_5, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану ( а.с. 7), відповідно до якого після реєстрації шлюбу взяла прізвище «Дівель».

Згідно копії свідоцтва про смерть (серія І-ОЛ № 174284), виданого 28 жовтня 2013 року, ОСОБА_2 померла 27 жовтня 2013 року у віці 92 роки ( а.с10 зворотня сторона). .

Згідно Висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 02.06.2017 року (далі - Висновок від 02.06.2017 року), було відмовлено з задоволенні заяви від 18 травня 2017 року, у якій заявник просив внести зміни до актового запису про народження матері в частині визначення її національності як полька. При цьому орган ДРАЦС послався на відсутність актового запису про народження, що підтверджувалось повним витягом про відсутність актового запису, у зв'язку з чим неможливо внести зміни до нього. Також у висновку зазначалось про відсутність компетенції у відділів ДРАЦС щодо внесення змін до актових записів щодо національності та запропоновано було звернутись до суду, адже відповідно до п. 2.16.7 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зміни в актові записи вносяться на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану.

Після отримання вказаного висновку заявник звернувся до Кропивницького міського відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Кіровоградській області із заявою про поновлення актового запису про народження матері ОСОБА_3, за результатами розгляду якої 19 травня 2018 року Каланчацьким районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області актовий запис було поновлено, про що заявнику видано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 0 від 06 червня 2018 року.

Що стосується посилання у Висновку від 02.06.2017 року на розбіжності в прізвищі, а саме в актовому записі про смерть № 2758 від 28.10.2013 року, в якому прізвище померлої вказано «Дивиль», згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2013 року у справі № 405/7346/13-ц вказано, що «судом встановлено, що заявник ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, дівоче прізвище якої «Мокляк», 11.05.1947 року уклала шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Ново-Київською с/р Каланчацького району Херсонської області від 24.11.1962 року, актовий запис № 10. Прізвища обох з подружжя у свідоцтві зазначені російською мовою як «Дивель». 25.08.1948 року від шлюбу народився син ОСОБА_1, прізвище якого згідно свідоцтва про народження виданого Ново-Київською с/р 18.09.1945 року, актовий запис № 12, також зазначено російською мовою як «Дивель», дані про матір як «Дивель Вера Павловна» відповідно. Вказаним рішенням, з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.08.2013 року, було встановлено факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За наявності певних пільг, для осіб , що мають споріднення з з ОСОБА_7 тв. відповідно до ст. 48 Договору між Україною і ОСОБА_7 «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах», який було ратифіковано Україною 04.02.1994 р., винесені судами однієї Договірної Сторони рішення з цивільних немайнових справ, що набрали законної сили, а в справах, що стосуються батьківських прав, рішення, що не набрали законної сили, але підлягають негайному виконанню, визнаються на території іншої Договірної Сторони без проведення дій про визнання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. В силу ч.2 ст. 300 ЦК України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно зі ст. ст. 1,3 Закону України «Про національні меншини в України» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні,економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

За змістом ст. 13 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

У відповідності до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.7. вказаних вище Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень абе виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин (Страсбург, 1 лютого 1995 року) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Стаття 1 цієї конвенції передбачає, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім зазначених у ч.1 ст. 256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом невизначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» зазначено, що при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено та такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів.

На момент набуття чинності Конституцією України від 28.06.1996р., діяв Указ Президента України, що дозволяв громадянам зміну національності. Скасування цього Указу Указом від 27.01.1999р. звузило обсяг прав громадян, що не є допустимим, тому що відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту обсягу прав і свобод, що існували до прийняття Конституції України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996р. Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Аналіз фактичних обставин справи та норм права, що врегульовують дані правовідносини, дають правові підстави стверджувати, що держава гарантує забезпечення прав, матері заявника як етнічної польки, але зазначений стан справ, а саме неможливість офіційно підтвердити національність та внести зміни до актового запису, суттєво звужує коло прав у порівнянні із правами, гарантованими Конституцією України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви про встановлення факту, оскільки заявнику буде надана можливість отримати Карту поляка та у повній мірі продовжувати власну активність щодо встановлення національної ідентичності, вивчення культури та традицій її національної меншини .

На підставі викладеного, керуючись ст. 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( 25000, АДРЕСА_1, ІПН- НОМЕР_1) заінтересована особа Каланчацький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ( 75800, Херсонська область , смт. Каланчак, вул. Херсонська буд. 15 ) про встановлення факту , що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1 за національністю була полька.

Внести зміни до актового запису від 19 травня 2018 року № 55, зареєстрованого 19.05.18 року № 7 про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши її національність як «полька».

Внести зміни до актового запису від 18 вересня 1948 року № 12, зареєстрованого 25.07.12 року № 0 про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, складеного Новокиївською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, змінивши національність матері з «українка» на «полька».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда