Справа № 172/1041/18
Провадження № 2/172/565/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання Глушко О.М.

позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що згідно зі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 121 від 27 серпня 1993 року, виданого Григорівською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 мала у власності жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Григорівка, вул. Вишнева (Леніна), 10, Васильківський район, Дніпропетровська область.

Рішенням Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року № 23 змінено номер вищевказаного будинку на номер 14-А.

ОСОБА_2 померла 10.02.2012 року, факт смерті зареєстровано у Самарському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

У вказаному будинку позивачка прожила більше 10 років, добросовісно заволоділа нерухомим майном - житловим будинком, який належав ОСОБА_2, продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном більше 10 років. З 17.11.2004 року по сьогоднішній день проживає у даному житловому будинку, підтримує будинок в належному стані, проводить поточний та капітальний ремонт будинку, оплачує всі комунальні послуги. На даний момент права приватної власності на вказаний будинок у неї немає.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що даний будинок придбала для неї її кума як плату за те, що вона допомагала їй у господарстві та отримала від неї гроші. Хату купила у ОСОБА_3 за 1000 грн. під розписку. Не уклала договір купівлі-продажу у встановленій законом формі бо кума думала, що у неї немає документів. Сільська рада відмовила у оформлені права власності на будинок та рекомендувала звернутись до суду.

Представник відповідача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень у справі не має.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Згідно зі свідоцтвом про право особистої власності № 121 від 27 серпня 1993 року, виданого Григорівською сільською радою Васильківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 мала у власності жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою с. Григорівка вул. Вишнева (Леніна), 10 Васильківського району Дніпропетровської області.

Рішенням Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області від 14 листопада 2017 року № 23 змінено номер будинку по вул. Вишнева (Леніна), 10 в с. Григорівка Васильківського району Дніпропетровської області на номер 14-А.

Згідно з технічним паспортом та довідкою КП «Синельниківського МБТІ» від 26.04.2018 року садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по вул. Вишнева, 14-А в с. Григорівка, Васильківського району Дніпропетровської області зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 27.08.1993 року виконавчим комітетом Григорівської сільської ради.

Довідкою Васильківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що ОСОБА_2 померла 10.02.2012 року та що факт смерті зареєстровано у Самарському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Актом комісії у складі депутата Григорівської сільської ради та сусідів позивачки від 15.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає в житловому будинку за вищевказаною адресою з 17.11.2004 року по теперішній час.

ОСОБА_2 10.12.2008 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно онуці ОСОБА_4. Зазначений заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 119.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ст. 331 ЦК України)

У постанові від 20 червня 2018 року № 172/318/16-ц Верховний Суд висловив правову позицію про те, що враховуючи зміст вимог статті 344 ЦК України, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, безтитульність, відкритість та безперервність володіння; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачу відомо, що власником спірного будинку є ОСОБА_2, яка померла 10.02.2012 року і те, що позивачка вважає володіння будинком правомірним у звязку з його купівлею, тобто спирається на відповідну правову підставу (договір купівлі-продажу), вона не є добросовісним набувачем в розумінні ст. 344 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно за набувальною давністю.

У даному випадку особа має право звернутись до суду з іншим позовом у випадку доведення факту ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Не зважаючи на наявність спадкоємця за заповітом, позивачем не подано клопотання про залучення його до участі у справі, не встановлено повні анкетні дані та теперішнє місце проживання, відповідних клопотань до суду не подано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Григорівської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк