Дата документу 23.10.2018 Справа № 554/6088/18
Провадження № 2/554/2659/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

23 жовтня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Гаврись В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_6.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 10 липня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Тимченко І.А., їй належить квартира АДРЕСА_1, де вона зареєстрована та постійно проживає з 05 серпня 1998 року. Право власності на квартиру зареєстроване у ПП ПБТІ «Інвентаризатор» в реєстровій книзі № 117 13 липня 1998 року. Відповідач ОСОБА_2, яка є її донькою, також з 05 серпня 1998 року зареєстрована у АДРЕСА_7. Приблизно у січні 2016 року між позивачкою та відповідачкою виник конфлікт та остання залишила квартиру забравши свої речі. Оскільки позивач не має можливості вільно розпорядитися належною їй квартирою, а відповідач не проживає в квартирі більше двох років, не приймає участі у її утриманні, належних їй речей у квартирі не зберігає, ОСОБА_1 позбавлена можливості в оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг через реєстрацію відповідача, тому вирішила звернутися до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, так як збереження реєстрації є недоцільним.

В судове засідання позивач не з'явилася, від її представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.42).

Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, однак повідомлення про вручення судової повістки повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26,42).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне підприємство «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, у судове засідання свого представника не направили, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 30,41).

Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з»явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу серії НОМЕР_2 від 10 липня 1998 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Тімченко Іриною Анатоліївною, ОСОБА_1 у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбано квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6)

Даний правочин зареєстрований 13 липня 1998 року у КП ПБТІ «Інвентаризатор» в реєстровій книзі під номером 117 (а.с. 6)

Згідно технічного паспорту виданого ПП ПБТІ «Інвентаризатор» власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 7-8)

Відповідно довідки № 2982 від 16 липня 2017 року виданої КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» Полтавської міської ради за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, - власник, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка (а.с.9).

Згідно акту від 07 липня 2018 року, який підписали сусіди ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11АДРЕСА_4 за адресою АДРЕСА_8 знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2» . За даною адресою зареєстрована та проживає ОСОБА_1, за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає з 2016 року ОСОБА_2, її місце проживання не відоме. За даною адресою ОСОБА_2 не бачили з 2016 року у вищевказаній квартирі її речей немає (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки ОСОБА_2 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_5 не проживає, власних речей не зберігає понад два роки, а саме з січня 2016 року, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_9, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 704 грн.80 коп. (а.с.1).

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_10.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 704 грн.80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер невідомо.

Третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2», місце знаходження 36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13961729.

Суддя Л.І. Савченко