Справа № 474/876/18
Провадження № 2-з/474/3/18
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

30.10.18 року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 474/876/18за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення за договором позики та застави, -

встановив:

24.09.2018р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області в порядку цивільного провадження надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за позиковим зобов'язанням у розмірі 1 164 289 грн. 05 коп. (що складає еквівалент за курсом НБУ - 41 450 доларів США).

12.10.2018р. по вказаній справі відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.

29.10.2018р. позивач подав до суду в порядку ст.ст. 149-152 ЦПК України заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належне на праві власності ОСОБА_2, а саме:

- житловий будинок загальною площею 29,5 м2, який знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Врадіївський р-н, с. Іванівка, вул. Механізаторська, 12;

- комплекс нежитлових будівель, загальною площею 599,9 м2, який знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Врадіївський р-н, с. Захарівка, вул. Миру, 1-А;

- легковий автомобіль марки Peugeot 301, 2016 року випуску, VIN-код VF3DD9HP0GJ583552.

На обґрунтування необхідності вжити заходів забезпечення позову позивач вказує, що відповідач, знаючи про те, що він повинен виконувати боргові зобов'язання до 07.10.2015р. в сумі 32 640 доларів США та до 26.12.2017р. в сумі 8 810 доларів США ухиляється від виконання своїх зобов'язань, а тому у позивача є підстави стверджувати, що він розпорядиться майном, яке знаходиться у нього у власності, з метою уникнути виконання своїх зобов'язань, що може зробити неможливим виконання рішення суду, в наслідок чого його права та законні інтереси не будуть захищені, адже суд повинен не лише встановити належність права вимагати, а й сприяти забезпеченню цих встановлених прав.

На підтвердження доводів заяви про забезпечення позову позивачем долучено відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого житловий будинок за адресою вул. Механізаторська, 12, с. Іванівка Врадіївського району Миколаївської області та комплекс нежитлових будівель за адресою вул. Миру, 1-А, с. Захарівка Врадіївського району Миколаївської області, на підставі рішень Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.10.2004р. та 30.06.2011р., належить ОСОБА_2.

В судове засідання сторони не викликалися.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р., роз'яснено судам, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

В свою чергу, ч. 9 ст. 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вивчив заяву про забезпечення позову вважаю, що остання не відповідає приписам п.п. 3, 6 та 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Так заява про забезпечення позову, в порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не містить жодного посилання на обставини, які свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, як і докази, які підтверджують наявність цих обставин, а також співмірність застосування такого заходу забезпечення позову з урахуванням заявлених позовних вимог.

Заява про забезпечення позову також не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення як це визначено п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно та транспортний засіб, який належить відповідачу, однак в порушення приписів п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України жодним чином не вказує інші відомості, потрібні для забезпечення позову, зокрема щодо вартості майна з метою визначення співмірності застосування такого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, місця знаходження транспортного засобу, та якими доказами підтверджується право власності відповідача на останній.

Крім того слід зазначити, що надані позивачем відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо належності відповідачу нерухомого майна є не повними, оскільки не відображають дати отримання таких відомостей, а тому не дають можливість оцінити їх актуальність та достовірність станом на час розгляду заяви про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене заява про забезпечення позову підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 259, 260 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 474/876/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення за договором позики та застави повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сокол Ф.Г.