Провадження № 2/520/1914/18
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Єгоровій Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 міської ради
про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності,
08 листопада 2016 року ОСОБА_1 міська рада звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності, в якому просить суд: визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, що складається з квартири АДРЕСА_1 у власність територіальної громади міста Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради; визнати за територіальною громадою міста Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Оскільки, протягом року після смерті ОСОБА_3 спадщина не прийнята, позивач звертається до суду із позовом про визнання спадщини відумерлою.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09.11.2016 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.12.2016 року витребувано докази, а саме: з Першої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори належним чином завірений витяг зі спадкового реєстру, який містить інформацію стосовно наявності (відсутності) у спадкодавця ОСОБА_3, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дата смерті 04.07.2015 року, посвідченого заповіту, спадкового договору, заведеної справи та виданого свідоцтва про право на спадщину; з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби ОСОБА_1 міського управління юстиції належним чином завірений витяг з актового запису про смерть ОСОБА_3, який постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, дата смерті 04.07.2015 року. з ЖБК «Малиновський-11» належним чином завірену довідку про склад осіб, які постійно мешкають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16 березня 2017 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 міської ради про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4 належним чином завірену копію спадкової справи №04/2016, заведеної 24.06.2016 року до майна померлого ОСОБА_3, померлого 04.07.2015 року.
Також судом 16 березня 2017 року було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Під час розгляду справи, судом було встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №520/1694/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно. За наслідком розгляду якої, 09.03.2017 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким встановлено факт постійного проживання однією сімєю ОСОБА_2 з померлим 04.07.2015 року ОСОБА_3 у період з 2008 року по 04.07.2014 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру №131, загальною площею 48,5 кв.м., що розташована за адресою м. Одеса, вул. Архітекторська, 20, яка належала ОСОБА_3, який помер 04.07.2014 року. Надалі ОСОБА_1 міською радою подано до суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення суду.
12.10.2017 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 міської ради про відновлення провадження по справі.
У судове засідання призначене на 22.11.2017 року відповідач по справі ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення наявним в матеріалах справи.
У звязку з чим, судове засідання по справі було відкладено на 24.01.2018 року.
У судове засідання представник позивача по справі ОСОБА_1 міської ради не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак 24.01.2018 року представник надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.
Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач по справі ОСОБА_2 у судове засідання 24.01.2018 року повторно не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення наявним в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.
Частинами 6,7 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з отриманою судом відповіддю з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області вбачається, що: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та саме за вказаною адресою направлялись судові повістки на імя відповідача.
У звязку з чим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився в судове засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення,
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_5 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуюче вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 міської ради про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності підлягає задоволенню з наступних підстав.
Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2, що належала померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності №3075, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому ОСОБА_1 міської ради народних депутатів 11 вересня 1997 року (а.с.6).
Право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 11.11.1997 року за №298 стр.1998 кн.26к.(а.с.6 на звороті).
З витребуваної ухвалою суду від 16.03.2017 року з Першої ОСОБА_1 державної нотаріальної контори інформаційної довідки зі спадкового реєстру №46394410 від 11.01.2017 року вбачається, що приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4 24.06.2016 року було заведено спадкову справу №04/2016 до майна померлого ОСОБА_3, померлого 04.07.2015 року.
З витребуваної судом належним чином завіреної копії вказаної спадкової справи №04/2016 вбачається, що вона заведена приватним нотаріусом на підставі поданої ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, померлого 04 липня 2015 року.
З вказаної спадкової справи вбачається, що після відкриття спадщини приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 не було видане через ненадання рішення суду, яким підтверджується факт проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем.
Також судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №520/1694/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно.
За наслідком розгляду вказаної справи, 09.03.2017 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно задоволено. Встановлено факт постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з померлим 04.07.2015 року ОСОБА_3, у період з 2008 року по 04 липня 2015 року, за адресою: АДРЕСА_3. Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, в порядку четвертої черги спадкування після смерті 04.07.2015 року ОСОБА_3, а саме на двохкімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 48,5 кв.м., житловою 29,4 кв.м., підсобною 18,2 кв.м.
10.04.2017 року представник ОСОБА_1 міської ради звернувся до суду з заявою, в якій просив суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.03.2017 року, по справі №520/1694/17, та призначити справу до розгляду в загальному порядку.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.07.2017 року було скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.03.2017 року по справі №520/1694/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно - залишено без розгляду.
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини встановлені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2017 року не підлягають доказуванню в даному судовому провадженні.
На підставі викладеного судом встановлено, що ОСОБА_2 не доведено факт спільного проживання з ОСОБА_3, померлим 04.07.2015 року, у період з 2008 року по 04 липня 2015 року.
Також з матеріалів спадкової справи №04/2016, заведеної приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_4до майна померлого ОСОБА_3, померлого 04.07.2015 року, вбачається, що крім ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи не звертались.
Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За приписами до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Статтею 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Особи, які мають право або зобовязані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що заповіту за час життя ОСОБА_3 не залишав, спадкоємців за законом у нього немає, ОСОБА_2 не доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем у період з 2008 року по 04 липня 2015 року, у звязку з чим, суд вважає доведеним, що спадщина після смерті ОСОБА_3, померлого 04 липня 2015 року, що складається з квартири АДРЕСА_1, є відумерлою.
Відповідно до ч.3 ст.1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 міської ради про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності підлягають задоволенню та слід визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 04 липня 2015 року, що складається з квартири АДРЕСА_1, відумерлою, право власності на яку визнати за територіальною громадою міста Одеси.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки позивачем в позовній заяві не були заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 81, 82, 84, 263-265, 273, 280-281, 354 ЦПК України, п.п. 15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України суд,
Визнати спадщину, після смерті ОСОБА_3, померлого 04 липня 2015 року, що складається з квартири АДРЕСА_5 відумерлою.
Визнати за територіальною громадою міста Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради (код ЄДРПОУ 359165) право власності на квартиру АДРЕСА_5.
Дане рішення суду, у разі ним набрання законної сили, є підставою для реєстрації Юридичним департаментом ОСОБА_1 міської ради права власності за територіальною громадою міста Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради на квартиру АДРЕСА_5.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Головуючий Калініченко Л. В.