Справа № 520/7818/17
Провадження № 2/520/2682/18
УХВАЛА

23.01.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Луняченка В.О., розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання недійсним договору дарування ,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду, головуючий суддя Луняченко В.О., який розглядає справу одноособово, знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю позивача з ОСОБА_2 в період з 25 квітня 1998 року по 05 листопаду 2015 року; визнання нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, , придбаного ОСОБА_2 13.10.2013 року, спільною сумісною власністю і розподіл даного об'єкта в рівних частках, а також визнання недійсним договору дарування вищезазначеного приміщення, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28.01.2016 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що після укладення 25 квітня 1998 року шлюбу з ОСОБА_2, проживав з нею постійно, однією сім'єю до кінця 2015 року, поки йому не стало відомо, про існування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2011 року ( справа №2-4287/11), яке згодом було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області, а тому майно придбане відповідачкою у 2013 році, позивач вважає спільною сумісною власністю.

У запереченнях на позов відповідачка, яка не згодна із позовом, посилається, що майно було придбане у 2013 року, під час, коли шлюб було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2011 року по справі №2-4287/11, та коли сторони вже не проживали сумісно. Факт окремого проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 2011 року, на думку відповідачки, встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2016 року по справі №521/11080/16ц, яким було розірваний шлюб, та яке набрало законної сили ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.12.2016 року.

У вищезазначеному рішенні, копія якого надана відповідачкою, є посилання на розгляд справи у Київському районному суді м. Одеси по справі 2-4287/11, як на підтвердження певних обставин.

Таким чином, при розгляді даної справи суд зобов'язаний з'ясовувати обставини, пов'язані із розглядом справи №2-4287/11, по якої 18.11.2011 року було винесено заочне рішення складом суду - головуючим Луняченко В.О., яке було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області 18.05.2016 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу ( самовідводу), якщо 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Також, підставами відводу ( самовідводу ) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи ( ст. 37 ЦПК) , та неможливість входження до складу суду осіб, яки є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя ( п.3 ст. 46 ЦПК).

Враховуючи, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2011 року, яке згодом скасовано, але має правові наслідки, буде предметом розгляду і по даної справі, що може викликати сумнів в об'єктивності та неупередженості судді, який у вищезазначеному рішенні висловлював свою думку стосовно певних обставин, на думку головуючого, це є підставою для самовідводу.

У відповідності до ч.1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст.. 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід і така заява про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу, згідно п. 9 ст. 40 ЦПК України.

Після самовідводу судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею ( ч.1 ст. 41 ЦПК України), який визначається до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність до нової редакції Кодексу за допомогою діючої автоматизованої системи документообігу суду ( п. 15.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.36,40,41, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявити головуючим по справі ОСОБА_4 самовідвід по цивільної справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання недійсним договору дарування.

У зв'язку із заявленим самовідводом передати справу на автоматизований розподіл для визначення іншого складу суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Луняченко В. О.