Справа № 184/1856/18
Номер провадження 2/184/610/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею та шляхом зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, та з урахування уточнених позовних вимог, просить усунути перешкоди у користуванні квартирою №2 в будинку №50-б по вул. Центральній (колишня Калініна) в м. Покров (колишня назва Орджонікідзе) Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування вказаною квартирою та шляхом зняття їх з реєстрації в ній.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що квартира АДРЕСА_1 (колишня назва вулиця Калініна) в м. Покров ( колишня назва Орджонікідзе) Дніпропетровської області належить їй на підставі договору купівлі продажу від 04.03.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим комунальним підприємством «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.08.1996 року, реєстраційний номер 1409. В зазначеній квартирі позивач зареєстрована та постійно проживає. Після купівлі квартири вона тимчасово зареєструвала в ній свою доньку ОСОБА_2 та онуку ОСОБА_3, так як її мати, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 08.12.2007 року. ОСОБА_2 тимчасово проживала в квартирі позивача до 2001 року і у звязку з тим, що вона створила нову власну сімю, народила дітей, то забрала власні речі з квартири та переїхала в інше місце проживання до свого чоловіка і запевнила, що при першій можливості зніметься з реєстрації. Однак згодом ОСОБА_2 почала вести аморальний спосіб життя, зловживати спиртними напоями, вести бродячий спосіб життя, внаслідок чого, була позбавлена батьківських прав на свою першу дитину, а другу дитину покинула на чоловіка. На даний час ОСОБА_2 проживає в іншому невідомому для позивача місці. ОСОБА_3 взагалі ніколи не проживала в квартирі позивача з моменту реєстрації, тобто з 2012 року, так як проживала з цивільним чоловіком, а тимчасова реєстрація їй необхідна була для оформлення соціальної допомоги на дитину. Згодом виконком надав ОСОБА_3 кімнату в гуртожитку (кімнату №53 в будинку №49 , корпус а по вул. Центральній в м. Покров Дніпропетровської області) та відповідач пообіцяла, що зніметься з реєстрації в квартирі позивача. Однак, почала зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя, та де проживає на даний час позивачу не відомо. Діти відповідачів за адресою проживання ОСОБА_1 ніколи не проживали та зареєстрованими в її квартирі не були. Із за реєстрації в квартирі позивача відповідачів вона втратила право на отримання субсидії на комунальні послуги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши, що вона є власником квартири АДРЕСА_2. Вона тимчасово зареєструвала в ній свою доньку ОСОБА_2 та онуку ОСОБА_3 На даний час ОСОБА_2 проживає в іншому невідомому для позивача місці. ОСОБА_3, онука позивача, ніколи не проживала в її квартирі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України та оголошеннями на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на ці обставини, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, про що 19.10.2018 року Орджонікідзевським міським судом постановлена відповідна ухвала.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа, згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких, зокрема, належить припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2ст.16 ЦК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 04.03.1996 року (реєстровий номер 559) ОСОБА_1 належить однокімнатна квартира №2, жилою площею 17,2 кв.м, загальною площею 29,9 кв.м за адресою по вул. Калініна (теперішні назва Центральна), будинок 50-б в м. Орджонікідзе ( теперішня назва Покров) Дніпропетровської області (а.с.8).

Згідно реєстрового надпису, державна реєстрація права власності вказаної квартири здійснена на імя ОСОБА_1 КП «МБТІ» м. Нікополь 14.08.1996 року, реєстраційний номер 1409 (а.с.8).

Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141790465 від 18.10.2018 року, згідно якого позивач є одноособовим власником вищевказаної квартири.

Згідно довідки виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №153 від 04.09.2018 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Відповідно до акту МКП «Житлкомсервіс» від 04.09.2018 року про перевірку паспортного обліку АДРЕСА_4, комісією у складі начальника ОСОБА_6 та паспортиста ОСОБА_7 на момент перевірки встановлено: зі слів сусідів ОСОБА_8, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_9, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що по вул. Центральній будинку №50-б, в квартирі №2 не проживають з 2001 року ОСОБА_2 та з 2012 року - ОСОБА_3 (а.с.10).

Свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка с. Березівка Чернігівської області, проживає ІНФОРМАЦІЯ_8, пенсіонерка, в судовому засіданні пояснила, що з позивачем перебуває у дружніх стосунках, дружать років десять. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не живуть з позивачем у квартирі, коли приходила в гості до позивача, то ніколи не бачила ні відповідачів, ні їх речей у квартирі. Останній раз взагалі бачила відповідачів років шість назад, вони часто міняють місце мешкання. Допомоги ніколи позивачу не надавали.

Свідок ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає ІНФОРМАЦІЯ_10, домогосподарка пояснила в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_1 це її мати. Відповідачі сестра і племінниця. Вони в квартирі матері були лише прописані, однак не проживали. Сестру бачила років дванадцять назад, коли їздила в м. Дніпро, потім декілька разів телефонувала їй, більше не бачила. Племінницю бачила в травні 2017 року останній раз, коли їй дали кімнату в гуртожитку в м. Покров. Більше не бачила її. Де знаходиться сестра свідок не знає. Квартира АДРЕСА_2 належить лише матері. Їй допомагає лише вона, відповідачі ніякої допомоги матері не надавали.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

В силу ст.391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003року № 1382-4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою.

Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

З огляду на це, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, суд вважає, що позивач, будучи власником житла, довела належними та допустимими доказами порушення її права на користування і розпорядження належним їй майном, а також створення відповідачами перешкод щодо здійснення ним цих законних прав, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 405 ЦК України, шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не проживають останні роки за вищезазначеною адресою, не має частки права власності на зазначену житлову квартиру, не виконують зобовязання, передбачені абз.3 ст.156 та ст.177 ЖК України, такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 81, 141, 265, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст.319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71,72, 116, 156 ЖК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН:НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН:НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування нею та шляхом зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11,такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №2 в житловому будинку №50-б по вул. Центральній в м. Покров Дніпропетровської області, знявши з реєстрації місце проживання останньої, зазначеної за адресою: АДРЕСА_5.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН:НОМЕР_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11,такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №2 в житловому будинку №50-б по вул. Центральній в м. Покров Дніпропетровської області, знявши з реєстрації місце проживання останньої, зазначеної за адресою: АДРЕСА_5.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН:НОМЕР_2, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН:НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН:НОМЕР_1, сплачений нею судовий збір в сумі 704 грн. 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_12