Справа № 357/5053/18
У Х В А Л А

"17" жовтня 2018 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до: 1) ОСОБА_2, 2) ОСОБА_3 Дмитровача в інтерсах якої діє представник ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С ТА Н О В И В :

В травні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з зазначеним позовом, в якому позивач просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 15 по вул. Полковника Коновальця, 4 в м. Біла Церква Київської області.

10.05.2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

09.07.2018 року судом отримано відомості відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Київській області.

Ухвалою судді від 13.07.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Копія вищевказаної ухвали судді про залишення позову без руху надсилалась двічі позивачу супровідними листами від 13.07.2018 року та від 20.09.2018 року за вказаною в заяві адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобовязання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене та оскільки позивач по справі протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів для виконання ухвали судді від 13.07.2018 року про залишення позовної заяви без руху та не цікавилася станом провадження в даній справі, тому на підставі вищевказаного вважаю за необхідне визнати позовну заяву ОСОБА_1 неподаною та повернути її позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 352-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до: 1) ОСОБА_2, 2) ОСОБА_3 Дмитровача в інтерсах якої діє представник ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - вважати неподаною та повернути позивачу разом з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяОСОБА_4