Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

місто Київ

справа № 2-н-702/07

провадження № 61-19675св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Перепелиця Артем Володимирович,

заінтересована особа - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року у складі судді Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», банк) у серпні 2017 року звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, просило визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Перепелиці А. В. у виконавчому провадженні від 22 червня 2017 року № 50858745 про повернення виконавчого документа стягувачу; скасувати постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Перепелиці А. В. від 22 червня 2017 року у виконавчому провадженні № 50858745 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» на бездіяльність державного виконавця відмовлено.

Банк, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що апеляційна скарга банку підписана представником за довіреністю, провідним юрисконсультом Управління судового провадження заявника ОСОБА_5, яка відповідно до положень статей 58, 60, 356 ЦПК України не має права підписувати апеляційну скаргу від імені банку, оскільки апеляційна скарга, яка подається юридичною особою, може бути підписана її керівником або членом виконавчого органу, уповноваженим діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, а також представником, яким може бути виключно адвокат.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року Верховного Суду із застосуванням засобів поштового зв'язку, ПАТ «Родовід Банк» просило скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтовувалась порушенням апеляційним судом норм процесуального права. Банк зазначає, що провадження у справі розпочато у 2007 році, а тому за правилами пунктів 11, 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України представництво у цій справі можливе не лише адвокатами. Провадження з виконання судових рішень є завершальною стадією і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, провадження за скаргою на дії державного виконавця не відкривається.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2018 року відкрито касаційне провадження, а ухвалою від 01 жовтня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, за результатами чого зробив висновок, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень передбачені у статті 263 ЦПК України, за якою судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд в оцінці оскаржуваного судового рішення врахував, що ПАТ «Родовід Банк» із застосуванням засобів поштового зв'язку 09 січня 2018 року звернулося до Апеляційного суду міста Києва із апеляційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року у справі за скаргою на дії державного виконавця. Апеляційна скарга підписана представником банку за довіреністю, провідним юрисконсультом Управління судового провадження ОСОБА_5

Представництво відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (підпункт 11).

Цей Закон набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Верховний Суд врахував, що провадження з виконання судових рішень є завершальною й невід'ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, у якій провадження за скаргою не відкривається.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц (провадження

№ 61-10168сво18).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У справі, що переглядається, судовий наказ видано 01 листопада 2007 року, що дає підстави для висновку про відкриття провадження у справі за заявою про видачу судового наказу до набрання чинності відповідними змінами, внесеними до Конституції України (щодо правосуддя).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до частини четвертої статті 406, частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик