Постанова

Іменем України

26 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 361/29/15-ц

провадження № 61-28212св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5

представник відповідачів - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року у складі суддів: Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь заборгованість по кредитному договору станом на 08 грудня 2014 року у розмірі 159 114,25 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 2 470 361,70 грн, та заборгованість за пенею і штрафом у розмірі 266 196,15 грн.

Позов мотивовано тим, що 25 червня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит для придбання квартири у розмірі 160 107,66 доларів США зі сплатою 15,49 % річних та з строком повернення до 24 червня 2033 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

Взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 8 грудня 2014 року утворилась заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 159 114,25 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 2 470 361,70 грн, та заборгованості за пенею і штрафом у розмірі 266 196,15 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року у складі судді Білик Г. О. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банком не доведено обставин надання ОСОБА_4 кредитних коштів та розміру заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором та відсотками у розмірі 159 114,25 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 8 грудня 2014 року еквівалентно 2 470 361,70 грн, та заборгованість за пенею і штрафом у розмірі 266 196,15 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ«КБ «Надра» по 3 836,70 грн з кожного судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що факт укладання кредитного договору та договору поруки, строк їх дії та умови, а також факт отримання кредитних коштів в контексті даної справи сторонами не заперечувався. Кредитний договір не визнано недійсним у встановленому законом порядку.

Незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, який надав позивач.

Суд апеляційної інстанції погодився з розрахунком суми заборгованості, який надано ПАТ «КБ «Надра», та виходив з того, що цей розрахунок не спростовано під час судового розгляду відповідачами, у ньому містяться відомості про дати і суми погашення кредиту, розміри сплачених платежів, залишок заборгованості, процентну ставку, розмір нарахованої пені, а також суму штрафу відповідно до умов договору (п. 5.3.) та курс долара США станом на 8 грудня 2014 року.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що, розглядаючи позов банку до позичальника і поручителя, суд першої інстанції неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалене ним рішення із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно виходив з того, що обставина отримання ОСОБА_4 кредитних коштів є преюдиційним фактом, який не підлягає доказуванню. Банком не надано та в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження факту надання ПАТ КБ «Надра» кредитних коштів ОСОБА_4 у валюті США. Заява на видачу готівки може підтверджувати лише намір позичальника отримати готівку, а не про факт отримання грошових коштів за видатковим ордером.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що видача готівки в іноземній валюті з позичкових (кредитних) рахунків не передбачена Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року. Апеляційним судом не враховано, що банк не відкривав позичальнику поточний рахунок, не перераховував на нього кошти та не видавав їх.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою на вищевказане рішення апеляційного суду. Справу витребувано із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Інші учасники судового процесу не скористалися правом подати відзив на касаційну скаргу, письмових заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом установлено, що 25 червня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику для придбання квартири кредит в розмірі 160107,66 доларів США зі сплатою 15,49 % річних, зі строком повернення до 24 червня 2033 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 25 червня 2008 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, передбачених кредитним договором.

Вказаний кредитний договір, додаткова угода № 1 до нього, анкета-заява позичальника на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення» та заява на видачу готівки підписані позичальником та своїм підписом погодила усі істотні умови кредитування.

Згідно наданого банком розрахунку, ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, своєчасно платежі в рахунок погашення кредиту та процентів не вносила, у зв'язку з чим, станом на 08 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 159 114,25 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 2 470 361,70 грн, та заборгованість за пенею і штрафом у розмірі 266 196,15 грн, з яких: 146 533,47 доларів США - заборгованість за кредитом, 12 580,78 доларів США - заборгованість по сплаті процентів, 17 617,64 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та 248 578,51 грн - штраф за порушення умов кредитного договору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного договору та договорів поруки і іпотеки.

Даним судовим рішенням встановлено факт укладення кредитного договору, отримання грошових коштів на його виконання в розмірі 160 107,66 доларів США та забезпечення його виконання порукою ОСОБА_5, а також, що кредитний договір відповідає вимогам цивільного законодавства, містить усі істотні умови, повну і детальну інформацію про права і обов'язки його учасників, порядок отримання і повернення кредиту, розмір платежів, відповідальність сторін.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що наведені вище обставини, встановлені зазначеними судовими рішеннями, є преюдиційними фактами і їх преюдиційність заснована на юридичному механізмі набрання судовим рішення законної сили, відповідно до якого виникає заборона оспорювати в іншому процесі встановлені у цьому рішенні факти.

Кредитний договір та укладений в його забезпечення договір поруки є чинними та у встановленому законом порядку недійсними не визнані.

Частиною першою статті 1054 ЦК Українивизначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно наданого банком розрахунку, ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, своєчасно платежі в рахунок погашення кредиту та процентів не вносила, у зв'язку з чим, станом на 08 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 159 114, 25 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 2 470 361,70 грн, та заборгованість за пенею і штрафом у розмірі 266 196,15 грн, з яких: 146 533,47 доларів США - заборгованість за кредитом, 12 580,78 доларів США - заборгованість по сплаті процентів, 17 617,64 грн - пеня за прострочення сплати кредиту та 248 578,51 грн - штраф за порушення умов кредитного договору.

Розмір вказаної заборгованості відповідачами не спростовано під час розгляду справи, власних розрахунків суду не надано.

У наданому банком розрахунку містяться відомості про дати і суми погашення кредиту, розміри сплачених платежів, залишок заборгованості, проценту ставку, розмір нарахованої пені, а також суму штрафу відповідно до умов договору (пункт 5.3.) та курс долара США станом на 8 грудня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції встановив вказані обставини та дав належну оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження заявлених ним вимог, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову банку та стягнення з відповідачів в солідарному порядку, як з боржника та поручителя, заборгованості по кредиту.

Аргументи касаційної скарги про те, що банком не доведено факт надання ПАТ КБ «Надра» кредитних коштів ОСОБА_4, спростовуються матеріалами справи, у яких міститься копія укладеного між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 кредитного договору, додаткової угоди № 1 до кредитного договору, анкети-заяви позичальника на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення» та заяви на видачу готівки, які підписані позичальником та в яких остання погодила істотні умови кредитування. При цьому, згідно із наданим банком розрахунку остання здійснювала погашення кредиту та частково вносила, визначені договором платежі.

Доводи касаційної скарги про безпідставність висновків апеляційного суду щодо преюдиційності обставин отримання ОСОБА_4 кредитних коштів, спростовується змістом рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2015 року, яким ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного договору та договорів поруки і іпотеки.

Під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним, яка вирішена наведеними вище судовими рішеннями, ОСОБА_4 не заперечувала факт отримання коштів.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року до розгляду справи в касаційній інстанції, слід поновити виконання цього рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року, зупиненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І. М.Фаловська