Справа № 463/4998/17
Провадження № 2/463/697/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», треті особи Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_3, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про визнання права на відшкодування заборгованості -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ПАТ «Імексбанк» про визнання за нею права на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 150 000 грн. за договором № НОМЕР_1 від 26.01.2015р. про приєднання до публічного договору № 1 Банківського вкладу (Депозиту) від 20.01.2014р. під назвою вкладу «Постійний клієнт», укладеного з АТ «Імексбанк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.01.2015р. між нею та відповідачем укладено договір № НОМЕР_1 про приєднання до Публічного договору № 1 Банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. під назвою вкладу «Постійний клієнт». За умовами даного договору нею було внесено 150 000 грн. на термін до 29.04.2015р. з виплато 17 % річних. 27.05.2015р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». 30.06.2015р. подала заяву на імя директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогою виплатити їй гарантовану суму за вкладом, розміщеним у АТ «Імексбанк», проте відповіді не отримала. Так само, не отримала відповіді на запит від 29.12.2015р., адресований голові ФГВФО та ліквідатору АТ «Імексбанк». В подальшому, на лист від 15.06.2016р., адресований ФГВФО, в липні 2016р. отримала відповідь про те, що вона відсутня в переліку вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок фонду. Звернувшись з відповідними запитами 04.08.2016р. та 07.12.2016р. про виплату належних їй коштів отримала відповідь від 27.12.2016р. про те, що подана ліквідатором Банку пропозиція щодо включення її до переліку вкладників на отримання коштів повернута на доопрацювання. Таким чином, за її вкладом на протязі двох з половиною років ліквідації банку ліквідатор не спроможний подати належним чином оформлені документи, у звязку з чим такі дії відповідача вважає незаконними та такими, що порушують її права. Для захисту яких звернулась до суду з даним позовом.

ОСОБА_4 представник відповідача представник Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк», який відповідно до п. 1 ч. 4 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» діє без довіреності від імені банку і який одночасно представляє інтереси третьої особи скерував до суду письмові заперечення проти позову, зазначаючи зокрема, що у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед кредиторами норми ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. У відповідності до вимог цього закону уповноваженою особою проведено перевірку укладених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації банківського вкладу та договорів банківського рахунку, а також обставин зарахування коштів на вказані рахунки. За наслідками цієї перевірки виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів фонду. Вказані правочини передбачали вчинення дій дроблення, яке здійснювалось шляхом «зняття» готівкових коштів з рахунку однієї фізичної особи за рахунок залишку на рахунку з подальшим внесенням на рахунки інших фізичних осіб. Однією з таких операції був правочин, здійснений ОСОБА_6, який 26.01.2015р. зі свого рахунку виключно шляхом коригування структури банківського балансу без будь-якого зняття готівкових коштів «перерахував» кошти в сумі 150 000 на рахунок позивача. Таке перерахування коштів з рахунку ОСОБА_6 на рахунок позивача призвело до збільшення суми гарантованого відшкодування від ФГВФО та замість 200 000 грн., що гарантовано повинно бути виплачено ОСОБА_6, вказані дії повинні призвести до виникнення права на отримання відшкодування ще й у позивача на суму 150 000 грн. Тому, комісія банку прийшла до висновку про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду. Крім того, матеріали справи не містить жодних доказів які свідчать про внесення грошових коштів на депозитний рахунок позивача. Крім того, постановою правління НБУ від 15.01.2015р. № 16/БТ АТ «Імексбанк» був віднесений до категорії проблемних та на підставі цієї постанови до АТ «Імексбанк» було запроваджено низку обмежень, в тому числі заборонено здійснювати проведення будь-яких операції за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку ФГВФО. Фактично, з 15.01.2015р. філіям і відділенням АТ «Імексбанк» було заборонено відкривати поточні рахунки, приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих рахунків, що додатково підтверджує штучність та фіктивність операції, здійснених після запровадження обмежень. Для надання оцінки таким фіктивним операціям скеровувалось відповідне звернення до правоохоронних органів, за результатами розгляду якого порушено кримінальне провадження, в межах якого ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва накладено арешт на кошти, в т.ч. на рахунках позивача та ОСОБА_6 Тому, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

В процесу розгляду справи ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 05.02.2018р. до участі в справі як третю особу залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Визначено третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позову.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скерував до суду письмові пояснення на позовну заяву, долучивши докази їх направлення учасникам справи. Зазначає, що стягнення грошових коштів у іншому порядку, ніж це передбачено ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є неможливе. Крім того, за результатами досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України встановлено, що у період з 01.12.2014р. по 27.01.2015р. службовими особами ПАТ «Імексбанк» було оформлено вибутково-прибуткових касових документів без фактичного проведення касових операцій на загальну суму 55 000 000 грн., розміщених на рахунках фізичних осіб, в т. ч. позивача, які в подальшому арештовані ухвалою слідчого судді від 14.02.2017р. З огляду на це, у Фонду відсутні будь-які обовязки перед позивачем, в т.ч. щодо відшкодування останній коштів, що знаходяться на рахунку АТ «Імексбанк», оскільки такі перебувають під арештом на підставі судового рішення. Сам же спосіб захисту, який обрано позивачем не відповідає порядку, встановленому вимогами ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і тому, в задоволенні позову просить відмовити.

В процесі розгляду даної справи за клопотанням представника позивача витребувано для огляду у Галицького районного суду м. Львова цивільну справу № 461/8321/17 за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Імексбанк» про захист прав споживача та визнання права.

Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.10.2018р. відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк» про закриття провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1, повноваження якого підтверджуються договором про надання правової допомоги від 15.11.2017р., позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні тим, що зазначені в позові та просить такий задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 представник відповідача представник Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Імексбанк», який відповідно до п. 1 ч. 4 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» діє без довіреності від імені банку і який одночасно представляє інтереси третьої особи скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти обґрунтованості позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. За погодженням з позивачем суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові заперечення відповідача та письмові пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 461/8321/17, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2015р. між позивачем та ПАТ «Імексбанк» укладено договір № НОМЕР_1 № 1 про приєднання до публічного договору № 1 Банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. на суму 150 000 грн. з виплатою 17 відсотків річних на строк до 29.04.2015р. (а.с.3). Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією № 19931 від 26.01.2015р., копія якої, що звірена з оригіналом, долучена до матеріалів справи (а.с.3зв.).

Відповідно до листа ФГВФО від 12.07.2016р. (а.с.7), позивача повідомлено про те, що станом на 11.07.2016р. інформація про її вклади у Загальному реєстрі вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відсутні.

Згідно іншого листа ФГВФО від 27.12.2016р. (а.с.10), пропозиція уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду зняття тимчасового обмеження вкладу позивача розглянута Фондом та повернута в банк на доопрацювання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 ОСОБА_5 України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Виходячи до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції фонду № 84 від 23.04.2015р. продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК» до 26 травня 2015 р. включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 р. № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 р. № 105, «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК».

Згідно з пунктом 8 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим ОСОБА_5, застосовуються у частині, що не суперечить цьому ОСОБА_5.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовою адміністрацією є процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим ОСОБА_5.

Згідно з пунктом 6 статті 2 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Підпунктами 1 та 2 частини п'ятої статті 36 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Положенням частини другої статті 46 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16 та Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27.06.2018р. у справі № 761/35552/14-ц.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим ОСОБА_5. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною другою статті 6 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим ОСОБА_5, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Отже, Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Відповідно до частини першої статті 26 ОСОБА_5 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною другою статті 26 ОСОБА_5 передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим ОСОБА_5 та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 27 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього ОСОБА_5 та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ним банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду (частина третя статті 27 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини першої статті 28 ОСОБА_5 України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500 000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

На основі зазначених норм ОСОБА_5 ОСОБА_7 Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 727/8505/15-ц в постанові від 06.06.2018р. висловилась про те, що правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер.

У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна). А тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду.

Таким чином, спір щодо права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн. (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 ОСОБА_5 не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов'язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства (див. висновки ОСОБА_7 Верховного Суду, викладені у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16, від 6 червня 2018 року у справах № П/811/3526/15, № 813/6392/15, № 818/377/16, № 804/15159/15, № 815/863/16).

Крім того, оскільки вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами в межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду, його уповноважена особа також не є належним відповідачем за вимогами про стягнення такого відшкодування чи його частини.

Натомість, у справі яка розглядається позов, предметом якого є визнання права на відшкодування за рахунок коштів Фонду, предявлено не до Фонду, а безпосередньо до банку-боржника, який жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, що з одного боку, виключає можливість закриття провадження у справі, а з іншого виключає можливість задоволення такого позову, оскільки ПАТ «Імексбанк» в такому спорі є неналежним відповідачем.

Тому, суд в задоволенні даного позову відмовляє, оскільки ПАТ «Імексбанк» у даній справі як відповідач жодним чином не впливає на права позивача щодо визнання права на відшкодування за рахунок коштів Фонду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 599, 626, 627, 628, 631, 1058, 1060 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», треті особи Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_3, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про визнання права на відшкодування заборгованості за договором № НОМЕР_1 від 26.01.2015 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16.10.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.