04 жовтня 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, якою просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування, житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1
Позовні вимоги обґрунтовує наступним.
Позивач є власником будинку АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.06.2001 року видане Токмацькою міською радою виконавчим комітетом. Відповідно до довідки, виданої 22.06.2018 року Комітетом мікрорайону «Калиновий», у даному будинку зареєстровані позивач, дружина позивача ОСОБА_3 та син позивача ОСОБА_2. Однак, відповідач прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично з 2004 року та по даний час в зазначеному будинку не проживає. Також, даний факт підтверджується довідкою від 22.06.2018 року виданою Комітетом мікрорайону «Калиновий», в якій зазначено, що відповідач не проживає за адресою за якою зареєстрований з 2004 року.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, відзив на заявлені позовні вимоги не подав.
За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником будинку АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.06.2001 року видане Токмацькою міською радою виконавчим комітетом. Відповідно до довідки, виданої 22.06.2018 року Комітетом мікрорайону «Калиновий», у даному будинку зареєстровані позивач, дружина позивача ОСОБА_3 та син позивача ОСОБА_2. Однак, відповідач прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично з 2004 року та по даний час в зазначеному будинку не проживає. Також, даний факт підтверджується довідкою від 22.06.2018 року виданою Комітетом мікрорайону «Калиновий», в якій зазначено, що відповідач не проживає за адресою за якою зареєстрований з 2004 року.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якого приєдналася Україна 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 - ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319 ЦК України).
Гарантуючи захист прав власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.391, 392 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 наведеного Кодексу).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у права власника можливі лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 150 ЖК України передбачає прав власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у АДРЕСА_1 з 2004 року, жилим приміщенням не користуються, будь-якої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 158, 191 ЖК України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування, житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяв про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: