Справа № 756/3064/14-ц
Провадження № 2/761/3691/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2014 року Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» звернулося до суду з позовом, який неодноразово уточнював під час розгляду справи судом, та з урахуванням остаточної заяви про збільшення позовних вимог від 11.09.2018 року, просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 118 361, 77 грн., з яких: заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 24.03.2011 року по 01.04.2018 року у сумі 46 646,86 грн., заборгованість по сплаті пені за період з 24.03.2013 року по 01.04.2018 року в сумі 71 714,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.05.2007 року між Акціонерним банком «Діамант», правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту кредитування та видачу платіжної картки, згідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з встановленням ліміту кредитування у розмірі 30 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних.

При цьому, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва від 02.10.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34 750,18 грн. та судові витрати у розмірі 188,75 грн.

Разом з тим, через невиконання відповідачем вказаного судового наказу, позивач, керуючись умовами п.п. 1.5 та 5.2 Кредитного договору та положеннями ст. 1048 ЦК України, нарахував відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 24.02.2011 року по 01.04.2018 року у сумі 46 646,86 грн.

Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, позивач, відповідно до п.4.1 Кредитного договору, нарахував пеню за несплату (непогашення) кредиту та процентів за користування ним у розмірі 4 236,97 грн. за період з 18.02.2013 року 17.02.2014 року.

Ухвалою від 25.03.2014 року відкрито провадження у даній справі.

03.04.2014 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 15.05.2014 року вказаний позов було задоволено.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 18.07.2017 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, рішення скасовано.

08.08.2017 року до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності та заперечення на позовну заяву, в яких відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою від 09.08.2017 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвалою від 21.09.2017 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою від 26.04.2018 року розгляду справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні, при цьому просив застосувати строк позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 15.05.2007 року між Акціонерним банком «Діамант», правонаступником якого є ПАТ «Діамантбанк», та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту кредитування та видачу платіжної картки, згідно до умов якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок з встановленням ліміту кредитування у розмірі 30 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних.

При цьому, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва від 02.10.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34 750,18 грн. та судові витрати у розмірі 188,75 грн.

В свою чергу, згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит відповідач не повернув, в результаті чого станом на 24.04.2018 року має заборгованість перед ПАТ позивачем в сумі 118 361,77 грн., з яких: 46 646,86 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 24.03.2011 року по 01.04.2018 року; 71 714,91 грн. - заборгованість по сплаті пені за період з 24.03.2013 року по 01.04.2018 року.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Разом з тим, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 року у справі № 6-14цс14, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, Верховний Суду України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З урахуванням вказаних норм закону, а також враховуючи, що стороною відповідача заявлено про застосування позовної давності, а позивачем не доведено поважність пропуску встановленого законом строку на звернення з даним позовом до суду, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам за період з 29.02.2014 року по 01.04.2018 року та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по процентам у розмірі 31 201,46 грн.

Між тим, статтею 258 ЦК України визначено вимоги, до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску даного строку.

Враховуючи вказане, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за пенею за період з 18.02.0214 року заявлені поза межами строку позовної давності, а тому враховуючи дату звернення позивача до суду, приходить до висновку про застосування в цій частині вимог банку наслідки спливу строку позовної давності та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею за період з 18.02.2013 року по 17.02.2014 року в розмірі 4 236,97 грн.

Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з неї суми заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 31 201,46 грн., заборгованості за пенею за 12 місяців, що передують зверненню до суду із цим позовом в розмірі 4 236,97 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 354,38 грн., а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 35 792,81 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 253, 257, 261, 267, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» 35792 (тридцять п'ять тисяч сімсот дев'яносто дві) грн. 81 коп., з яких: 31201 (тридцять одна тисяча двісті одна) грн. 46 грн. - відсотки за користування кредитом; 4236 (чотири тисячі двісті тридцять шість) грн. 97 коп. - пеня; 354 (триста п'ятдесят чотири) грн. 38 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 14.09.2018 року.

Суддя: