Справа № 2-681/11
Провадження № 6/161/448/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2018 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_3 про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний державний виконавець виконавчого округу Волинської області ОСОБА_3 звернувся в суд з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення, що належить боржнику ОСОБА_4, а саме до: житлової квартири, що за адресою м.Луцьк, вул.Винниченка, 9/2.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження №2-681/11 від 25.03.2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2-681/11, виданого 25.03.2013 Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 552742,54 гривень.

23.04.2018 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої разом із викликом боржника направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржнику за його адресою, зазначеною у виконавчому документі та за адресою місцезнаходження майна боржника, що підтверджується фіскальними чеками №142,150 від 24.05.2018 року відділення поштового звязку №26. Однак, вказаний лист не був отриманий останнім та повернутий поштовим відділенням приватному виконавцю, у звязку з тим, що адресат не проживає за адресою, вказаною у виконавчому документі.

З метою перевірки майнового стану боржника, приватним виконавцем разом з представником стягувача, 11.05.2018 року було здійснено виїзд за адресою: Луцький район, с.Воютин, вулиця Миру, 6, та встановлено, що ОСОБА_4, хоча й офіційно зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає та ніколи не проживав. Власником будинку є гр. ОСОБА_5 Вказана інформація зазначена та зафіксована в акті приватного виконавця від 11.05.2018 року.

Також, 11.05.2018 року приватним виконавцем та представником стягувача було здійснено виїзд за місцем знаходження нерухомого майна переданого в іпотеку, а саме за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2. Згідно акту державного виконавця від 11.05.2018 року, боржник за цією адресою не проживає, квартира здана в оренду (встановлено зі слів громадянки ОСОБА_1А.), проте перевірити даний факт виконавцю не вдалось, оскільки його не було допущено в квартиру.

17.05.2018 року боржник ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що наявна відмітка.

22.08.2018 року приватним виконавцем повторно складено акт про не допуск до нерухомого майна переданого в іпотеку, а саме за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2.

Згідно акту приватного виконавця від 18.09.2018 року, який складено в присутності боржника ОСОБА_4, з його слів встановлено, що останній проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак допустити приватного виконавця до помешкання для вчинення виконавчих дій та перевірки майнового стану, що передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» не вбачається можливим, оскільки у приватного виконавця не має для цього правових підстав.

Для підтвердження місця реєстрації боржника, приватним виконавцем було зроблено запит до ВАДР ВПР УДМС у Волинській області. З довідки ВЛДР ВПР УДМС у Волинській області від 17.05.2018 року та встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно повідомлення Луцької міської ради від 17.05.2018 року у квартирі, що знаходиться адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2, зареєстровані ОСОБА_6 1974р.н., ОСОБА_1 1973р.н., ОСОБА_7 1984р.н., ОСОБА_8 1993р.н., ОСОБА_9 2002р.н.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, ОСОБА_2 реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за ОСОБА_4 зареєстроване нерухоме майно, а саме: житлова квартира за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2.

Згідно інформації Головного управління держспоживслужби у Волинській області від 23.05.2018року, за ОСОБА_4 не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних, причіпних та начіпних машин.

Відповідно до інформації з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, боржник пенсії не отримує, однак отримує дохід за трудовими та цивільно-правовими договорами у ПП «Гроно».

27.04.2018 року було винесено постанову про арешт грошових коштів боржника та примусово стягнуто з його рахунків 3555,17 гривень.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-який дій, спрямованих на його виконання останнім не здійснено.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що боржник добровільно не дає можливості здійснити необхідні виконавчі дії приватний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири боржника ОСОБА_4, яка знаходиться за адресою: що знаходиться за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2.

Державний виконавець на розгляд подання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій клопотання підтримує у повному обсязі та просить зодовольнити. Інші сторони та заінтересовані особи у судове засідання на розгляд подання не викликались відповідно до вимог ч.2 ст.439 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.4 ч.3ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Таким чином, підставою задоволення подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника може бути підтвердження як факту перешкоджання останнім проведенню виконавчих дій, так і документальне підтвердження, що відповідне помешкання належить боржнику або перебуває у його користуванні, а також про те, що у приміщенні може знаходитися майно боржника.

Положення ст. 439 ЦПК України дають підстави для висновку про те, що подання про примусове входження до житла боржника має розглядатися за обов'язкової участі державного виконавця, який має довести суду наявність підстав для задоволення такого подання (зокрема, надати докази щодо ухилення боржника від примусового виконання рішення суду), із наданням також матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа №2-681/11, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25.03.2013 року (а.с. 3), боржником по вказаному виконавчому документу є ОСОБА_4.

23.04.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56258566 (а.с.5).

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено ряд запитів до відповідних установ та органів, що реєструють право власності.

Так, згідно довідки ВЛДР ВПР УДМС у Волинській області від 17.05.2018 року та встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Згідно повідомлення Луцької міської ради від 17.05.2018 року у квартирі, що знаходиться адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2, зареєстровані ОСОБА_6 1974р.н., ОСОБА_1 1973р.н., ОСОБА_7 1984р.н., ОСОБА_8 1993р.н., ОСОБА_9 2002р.н. (а.с.11).

Згідно інформації Головного управління держспоживслужби у Волинській області від 23.05.2018року, за ОСОБА_4 не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних, причіпних та начіпних машин (а.с. 12).

Відповідно до інформації з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, боржник пенсії не отримує, однак отримує дохід за трудовими та цивільно-правовими договорами у ПП «Гроно» (а.с. 7,8).

27.04.2018 року було винесено постанову про арешт грошових коштів боржника та примусово стягнуто з його рахунків 3555,17 гривень.

11.05.2018 року прватним виконавцем та представником стягувача було здійснено виїзд за адресою: Луцький район, с.Воютин, вулиця Миру, 6, та встановлено, що боржник, хоча й офіційно зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає та ніколи не проживав. Власником будинку є гр. ОСОБА_5 Вказана інформація зазначена та зафіксована в акті приватного виконавця від 11.05.2018 року (а.с.17).

Також, 11.05.2018року було здійснено виїзд за місцем знаходження нерухомого майна переданого в іпотеку, а саме за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2. Згідно акту державного виконавця від 11.05.2018 року, боржник за цією адресою не проживає, квартира здана в оренду (встановлено зі слів громадянки ОСОБА_1А.), проте перевірити даний факт виконавцю не вдалось, оскільки його не було допущено в квартиру (а.с.18-19).

17.05.2018 року боржник ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що наявна відповідна відмітка (а.с.16).

Згідно письмового пояснення боржника (а.с.22) в даному житловому приміщенні він проживає постійно з 18.08.2018 року, речей що належать йому на праві приватної власності та на які може бути звернено стягнення, в квартирі немає. Крім того, протягом тривалого часу в квартирі зареєстровані та проживають треті особи, в тому числі і неповнолітні, які не є членами його сімї , що підтверджується також і довідкою з Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради (а.с. 11).

Згідно акту приватного виконавця від 18.09.2018 року, який складено в присутності боржника ОСОБА_4, останній проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак допустити приватного виконавця до помешкання для вчинення виконавчих дій та перевірки майнового стану, що передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» відмовився, за відсутності у виконавця правових підстав (а.с.21).

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.13 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Однак, відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1978 року,ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Звертаючись із поданням, державний виконавець не може обмежуватись лише наведенням переліку проведених виконавчих дій. У поданні державний виконавець повинен чітко зазначити, в чому полягає необхідність примусового проникнення в житло. В поданні необхідно зазначити лише інформацію про ті виконавчі дії, які стосуються заявленого питання. В обов'язковому порядку слід додати докази, що підтверджують кожну обставину, на яку посилався державний виконавець у поданні для обґрунтування своїх вимог та доводів, зокрема документи, які підтверджують факт не допуску державного виконавця до житла чи іншого володіння особи - акти державного виконавця за участю понятих, відповіді реєструючих органів про відсутність в боржника іншого майна (чи неможливості звернення стягнення на нього), акти та довідки, які б свідчили про те, що житло чи інше володіння належить саме боржнику, виклики, які скеровувалися боржнику про явку до державного виконавця, копії повідомлень про вручення зазначених документів боржнику, письмові пояснення боржника.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій прав громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Частинами 1, 2ст. 311 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, ОСОБА_2 реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, за ОСОБА_4 зареєстроване нерухоме майно, а саме: житлова квартира за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2 (а.с.13-15).

Звертаючись з поданням про вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4, виконавцем надано суду докази дотримання порядку проведення виконавчих дій, а саме: 08.08.2018 року приватним виконавцем було здійснено повідомлення боржника про здійснення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника о 10:00 год. 22.08.2018 року (а.с. 20), проте останній добровільно не надав доступу до житлового будинку у відведений для цього час.

22.08.2018 року приватним виконавцем повторно складено акт про не допуск до нерухомого майна переданого в іпотеку, а саме за адресою: м.Луцьк вул.Винниченка, 9/2 (а.с. 19).

Зважаючи на вищевикладене та те, що для перевірки факту наявності чи відсутності у вищевказаній квартирі речей боржника, на які може бути звернуто стягнення, виконавцю необхідно отримати доступ до огляду житлового приміщення, оскільки підтвердити чи спростувати це іншим способом неможливо, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення в будинок, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Винниченка 9/2.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, ст.ст. 12, 81, 89, 311, 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Волинської області ОСОБА_3 про примусове проникнення до житла боржника, а саме: житлового приміщення, що находиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вул. Винниченка 9/2 - задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом пятнадцати днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області