Справа № 373/1262/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Переяслав-Хмельницький

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.,

при секретарі Тітровій І.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 373/1262/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

представник позивача ОСОБА_4, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване АДРЕСА_1.

Посилається на те, що є власником житлового приміщення, що розташоване АДРЕСА_1. Відповідачі зареєстровані за даною адресою, але фактично з березня 2016 року там не проживають, комунальні платежі не сплачують, витрат по утриманню будинку не несуть. Будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачами з приводу встановлення порядку користуванням спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним не встановлено. Даний факт порушує права та інтереси позивача, як власника майна.

Факт належності позивачу житлового приміщення АДРЕСА_1 підтверджує: копією договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 17 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5; інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 55356429 та № 55365632 від 17 березня 2016 року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК № 116410 від 10 липня 2018 року.

Факт реєстрації відповідачів за даною адресою підтверджує: довідкою Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 1420 від 12 0липня 2018 року; копією будинкової книги за адресою: АДРЕСА_2.

Факт не проживання відповідачів за вищезазначеною адресою підтверджує актом депутата Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області № 478 від 08 червня 2018 року.

В підготовче судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні за клопотанням представника позивача було залишено без розгляду позовні вимоги до ОСОБА_6.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Поскільки відповідачі не є членами сімї позивача, то до правовідносин, що виникли між сторонами, слід застосовувати норми Цивільного кодексу України, що регулюють права власника на своє майно, зокрема, право володіння, користування, розпорядження своїм майном та усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що реєстрація відповідачів у належній позивачеві квартирі порушує права останнього як власника житла.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідачі позов визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України.

Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 81,141, 142, 200, 206, 211, 263-265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим АДРЕСА_3 в м .Переяслав-Хмельницькому Київської області.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим АДРЕСА_4.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 352 (триста п»ятдесят дві) гривні 40 коп., сплаченого при поданні позову в розмірі 704 гривень 80 коп. згідно квитанції № 23215275-1 від 17 липня 2018 року в ПАТ «Креді ОСОБА_7» на розрахунковий рахунок № 0475, МФО 899998, код отримувача 37644877, призначення платежу : *; 101; НОМЕР_1; Судовий збір за позовом ОСОБА_1; Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи:

-позивач ОСОБА_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3; проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4; ідентифікаційний номер НОМЕР_1;

-відповідач ОСОБА_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2;

- відповідач ОСОБА_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_6, кімн.72 в м.Києві, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя Я. І. Керекеза