Справа №295/8977/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Білінської Л.С., за участі ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності і честі, -

ВСТАНОВИВ: Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень від 18.08.2017 року, просив зобов"язати ОСОБА_3 спростувати поширену ним недостовірну негативну інформацію про позивача, а саме те, що ОСОБА_1 з усіма сусідами створює сварки, погрожує йому, сусідам, посилаючись на дітей скаржиться на те, що вони заважають йому відпочивати, у той же спосіб, у який вона була поширена і перед тими ж людьми, перед якими вона була поширена; стягнути з відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн., завданої розповсюдженням про позивача недостовірної негативної інформації, що паплюжить його честь, гідність та інформації котра негативно вплинула на хід розгляду справи №295/183/17, яка відбулась 06.07.2017 року.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що 06.07.2017 року під час судового засідання в Богунському районному суді м. Житомира при розгляді цивільної справи №295/183/17 «Про захист честі, гідності та ділової репутації» за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, останній поширював недостовірну інформацію про ОСОБА_1, а саме заявляв, що він з усіма сусідами створює сварки, погрожує ОСОБА_3, сусідам, посилаючись на дітей ОСОБА_1 скаржиться, що вони заважають йому відпочивати. Позивач вважає, що ця інформація є негативною, неправдивою, наклепом на ОСОБА_1, яку відповідач поширив публічно, озвучивши її в судовому засіданні. Крім того, позивач вказав, що такими діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, повязаних з тим, як до ОСОБА_1 будуть ставитись працівники суду, його представник і те, що ця інформація негативно вплинула на хід розгляду справи №295/183/17, яка відбулась 09.07.2017 року та була відкладена до 06.11.2017 року. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 5000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Кожен має право на свободу вираження поглядів в розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова № 1) судам роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно частин 1,2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об'єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об'єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

У пункті 19 Постанови № 1 судам роз'яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Зі змісту роздруківки технічного запису судового засідання, що відбулось 06.07.2017 року у справі №295/183/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_3 зазначив, зокрема, що свідки можуть підтвердити, що ОСОБА_5 до всіх чіпляється, всім погрожує, з усіма свариться, знімає на камеру, лякає, погрожує, коли біля будинку гуляють діти, о вони йому заважають відпочивати.

Проаналізувавши викладені положення та обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя, стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки. Інформація, висловлена відповідачем у судовому засіданні 06.07.2017 року не є фактичним твердженням, не може бути перевірена.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вона є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні відшкодування, враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. За таких підстав, в задоволенні позову про захист честі, гідності та спростування недостовірної негативної інформації слід відмовити. При цьому, беручи до уваги, що вимога позивача стосовно стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про захист честі, гідності то враховуючи, що суд не знайшов достатніх правових підстав для задоволення основної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна від неї вимога.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності і честі за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.10.2018 року

ОСОБА_1, м.Житомир, пров 2-1 Чуднівський, 16 кв. 1, ідент. код НОМЕР_1

ОСОБА_3, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_2

Суддя Л.М. Чішман