Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2399/18

номер провадження 2/695/1142/18

12 жовтня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2013 року помер дядько позивача ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина на майно, до складу якого, серед іншого, входить житловий будинок з надвірними спорудами №11 по вул. Л.Україники в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, який належав ОСОБА_4, та яка за свого життя заповіла своє майно своєму синові ОСОБА_3 Спадкодавець спадщину після смерті своєї матері прийняв, однак наленжним чином оформити свої правана вказаний будинок не встиг та теж помер.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 та виявила намір належним чином оформити вказане вище спадкове майно, а тому звернулася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори з відповідними заявами. Однак оформити вказану спадщину так і не змогла, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказаний будинок. За таких обставин позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, а тому позивач була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач та її представник ОСОБА_5 не зявились, однак останній звернувся до суду із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду відповідне клопотання, в якому просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно із заповітом ОСОБА_4 від 13.09.1986 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів, належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області та грошовий вклад з відповідними процентами, остання заповіла ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії 1-СР №189758 від 09.04.2002 року) ОСОБА_4 померла 07.04.2002 року.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином при вирішенні вказаної справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців із дня відкриття спадщини вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Згідно з даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2006 року ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7 прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Більшовик» в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, хоча належним чином і своїх спадкових прав не оформив.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 31.05.2013 року (серії І-СР №214280) ОСОБА_3 помер 31.05.2013 року.

Нормами ч. 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається після смерті особи.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 за свого життя заповіту не склав, а тому після його смерті відкрилася спадщина за законом, в тому числі і на майно, яке померлий успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4

Відповідно до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.10.2013 року, яке набрало законної сили встановлено, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_3, який помер 19.05.2013 року, а ОСОБА_8 та ОСОБА_3 є рідною сестрою та братом.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже судовим рішенням від 04.10.2018 року встановлено, що позивач є племінницею померлого ОСОБА_3, а отже має відповідне право на спадкування після його смерті за правом представлення.

Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з листа Першої Черкаської державної нотаріальної контори від 13.07.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом ОСОБА_2 сільської ради за вих. № 102 від 24.04.2018 року, згідно запису в погосподарській книзі №7, особовий рахунок №010639-3 за ОСОБА_4 числиться житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Дмирівка, вул. Л. Українки №11. Померла постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд бере до уваги. що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття я експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не була передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутата ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Так із вказаної довідки виданої виконкомом Домантівської сільської ради за вих. № 102 від 24.04.2018 року та копії технічного паспорту судом вбачається, що будинок був зареєстрований в погосподаській книзі за ОСОБА_4 та побудований у 1941 році.

Оскільки сам будинок був побудований в 1941 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Дмитрівка, вул. Л. Українки 11, хоча за життя вона і не отримала відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із повідомлення Першої Черкаської державної нотаріальної контори від 20.08.2018 року №1994/02-14 після смерті ОСОБА_3 звернулася його племінниця ОСОБА_1 Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини в нотаріальній конторі не зареєстровано, спадкоємців, які б прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України не виявлено.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого дядька, який в свою чергу прийняв спадщину після смерті своєї матері, а оскільки оригінали правовстановлюючих документів відсутні, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1266, 1268 ЦК України

та ст., ст. 10, 76, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іден. код НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_3, який помер 19.05.2013 року, на житловий будинок з надвірними спорудами № 11 по вул. Л. Українки в с. Дмитрівка Золотоніського району Черкаської області, що обліковується на праві особистої власності за ОСОБА_4 на підставі по господарської книги №7, особовий рахунок №010639-3.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст., ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.