УХВАЛА

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 199/9345/16-ц

провадження № 61-42790ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просив стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ПрАТ «СК «Юнівес») на його користь 27 732, 92 грн доплати страхового відшкодування, а із ОСОБА_3 - 46 295, 17 грн різниці між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком, вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 750 грн.

Зазначав, що його автомобілю завдано механічних ушкоджень, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля, що належить на праві власності ОСОБА_3, та за керуванням останнього.

ПрАТ «СК «Юнівес», як страховиком ОСОБА_3, було виплачено ОСОБА_1 16 825, 91 грн страхового відшкодування. Вважаючи, що ця виплата здійснена не у повному розмірі, просив суд позов задовольнити.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто із ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 доплату страхового відшкодування у розмірі 27 732, 92 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 46 295, 17 грн різниці між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком та вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 750 грн.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову відмовлено.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, у якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 74 028, 10 грн, яка станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн*100=176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Із урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель