Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Юдицькому К.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 21 225,75 гривень та пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 6 713,50 гривень, а всього 27 939,25 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати у розмірі 640,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спочатку сімейні відносини між ними складались добре, однак, з часом, відносини між ними почали погіршуватись. Починаючи з 2015 року відносини між ними остаточно погіршились та стали нестерпними. Причинами цьому слугували різні погляди на сімейне життя, майбутнє сім'ї, втрата взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. За час спільного проживання відповідач не дбав про матеріальне забезпечення своєї сім'ї, утриманням сім'ї займалась вона. Так, 21 липня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, шлюб між ними було розірвано. Після переїзду до іншого місця проживання її з дитиною, відповідач припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина, що змусило її звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 06 вересня 2017 року № 17/13, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва, загальна заборгованість відповідача, згідно з виконавчим листом № 755/21190/15-ц від 12 лютого 2016 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, станом на 01 вересня 2017 року становить 21 225,75 гривень. Крім того, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів станом на 01 вересня 2017 року складає: 6 713,50 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у вказаній справі було відкрито провадження.

Ухвалою суду від 06 липня 2018 року підготовче провадження у вказаній справі було закінчено, а справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Пояснив суду, що 12 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого 12 березня 2008 року народилася дитина. 21 липня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. З моменту розлучення відповідач не надав позивачу матеріальної допомоги щодо утримання їхньої дитини. 16 грудня 2015 року судом було ухвалено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 гривень з 24 листопада 2015 року і до повноліття дитини. З січня 2015 року по грудень 2017 року відповідач не сплачував аліментів на утримання сина, що в загальному становить 36 місяців. Загальний розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів становить 21 225,75 гривень та 6 713,50 гривень пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, долучену до матеріалів справи (а.с.75-76), просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив суду, що про рішення щодо стягнення з нього аліментів він знав. Однак, за домовленістю з позивачем він сплачував аліменти на утримання сина, передаючи гроші безпосередньо позивачу, що підтверджується відповідними розписками, наданими позивачем. До відділу державної виконавчої служби його не викликали, постанову про відкриття виконавчого провадження він отримував. Проте, у них з позивачем була відповідна домовленість щодо порядку сплати аліментів, у зв'язку з чим він не сплачував аліменти через відділ державної виконавчої служби. При цьому, позивач почала умисно уникати зустрічі з ним задля отримання аліментів, слухавки також не підіймає, що свідчить про те, що остання навмисно здійснює такі дії задля нарахування більшої пені. Додатково зазначив, що у нього хронічне захворювання і він потребує лікування, через що йому важко влаштуватися на роботу. Також, він має заборгованість по квартирній платі, при цьому позивач зареєстрована у цій квартирі, але не сплачувала за квартиру. Крім того, він має похилу матір, яка не може працювати, його батько, 1939 року народження, має всього 50% зору та є інвалідом.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

В подальшому, шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було стягнуто аліменти у розмірі 1000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24 листопада 2015 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття (тобто до 12 березня 2026 року) (а.с.10-11).

12 лютого 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва у вказаній справі було видано виконавчий лист № 755/21190/15-ц та пред'явлено стягувачем до виконання у Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 17/13 від 06 вересня 2017 року, починаючи з 24 листопада 2015 року по 01 вересня 2017 року, виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ, загальна заборгованість ОСОБА_2, згідно з виконавчим листом № 755/21190/15-ц від 12 лютого 2016 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва, станом на 01 вересня 2017 року становить 21 225,75 гривень (а.с.12).

Згідно із ч. 4 ст. 194 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Як встановлено судом та не заперечувалося стороною позивача у судовому засіданні, між сторонами було досягнуто відповідної домовленості щодо порядку сплати аліментів на утримання сина з боку відповідача, що передбачала надання відповідних розписок з боку позивача про отримання аліментів.

Так, 23 січня 2016 року позивачем було отримано аліменти на дитину від відповідача у розмірі 1000 гривень за січень 2016 року, що підтверджується розпискою позивача (а.с.24). 19 березня 2016 року - 1000 гривень за лютий 2016 року (а.с.33). 13 квітня 2016 року - 1000 гривень за березень 2016 року (а.с.1). 17 липня 2016 року - 1000 гривень (а.с.32). 20 серпня 2016 року - 1000 гривень за липень 2016 року (а.с.23). 30 вересня 2016 року - 1000 гривень за серпень 2016 року (а.с.30). 10 грудня 2016 року - 1000 гривень за листопад 2016 року (а.с.34). 09 квітня 2017 року - 1000 гривень за березень 2017 року (а.с.29). 15 квітня 2017 року - 1000 гривень за лютий 2017 року (а.с.27). 18 лютого 2017 року - 1000 гривень за січень 2017 року (а.с.28). 09 червня 2017 року - 2000 гривень (а.с.25). 09 травня 2017 року - 1000 гривень за квітень 2017 року (а.с.26).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам починаючи з 24 листопада 2015 року по 01 лютого 2018 року № 17/13, виданої 01 лютого 2018 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ, враховуючи вказані вище розписки про отримання позивачем аліментів від відповідача на утримання їхньої дитини, державним виконавцем було здійснено відповідний розрахунок заборгованості відповідача за виконавчим листом № 755/21190/15-ц, згідно якого загальна заборгованість ОСОБА_2, згідно з виконавчим листом № 755/21190/15-ц від 12 лютого 2016 року виданим Дніпровським районним судом м. Києва станом на 01 лютого 2018 року становить 4000,00 гривень, а станом на 01 вересня 2017 року (станом на дату здійснення позивачем розрахунку заборгованості) - 8 225,75 гривень (а.с.47-49).

Згідно чеків, виданих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідачем в рахунок сплати аліментів на утримання сина, 31 січня 2018 року було здійснено сплату аліментів у розмірі 1000,00 гривень, 31 січня 2018 - 1000,00 гривень, 29 березня 2018 року було здійснено сплату аліментів у розмірі 1600,00 гривень, 19 квітня 2018 року - 1000,00 гривень, 12 травня 2018 року - 400,00 гривень, 28 травня 2018 року - 40000,00 гривень, а всього 9000 гривень, що свідчить про здійснення сплати заборгованості по аліментам в рахунок нарахованої заборгованості по аліментам, у зв'язку з чим судом, на підставі наданих доказів, встановлено відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті аліментів.

Щодо заявлених позовних вимог про нарахування пені за прострочення сплати відповідачем аліментів, то вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленного - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожень місяць окрмо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

Вказана правова позиція взаємоузгоджується також із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

В той же час, наданий суду стороною позивача розрахунок пені по сплаті аліментів не відповідає наявному періоду прострочки сплати аліментів з боку відповідача.

Так, згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам починаючи з 24 листопада 2015 року по 01 лютого 2018 року № 17/13, виданої 01 лютого 2018 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ, за відповідачем дійсно наявна заборгованість по сплаті аліментів, у зв'язку з чим розмір пені мав би розраховуватися починаючи з наступного дня місця в якому такі аліменти мали б бути сплачені по день, в даному випадку з урахуванням позовних вимог, здійснення позивачем розрахунку - 01 вересня 2017 року:

-за листопад 2015 року розмір пені становить 1 444, 80 гривень (225,75 гривень (сума заборгованості за листопад 2015 року) *1% * 640 (кількість днів прострочення починаючи з 02 грудня 2015 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за листопад 2015 року мала б бути здійснена до 01 грудня 2015 року включно)/100);

-за грудень 2015 року розмір пені становить 6090 гривень (1000 гривень (загальний розмір заборгованості за вказаний місяць) * 1% * 609 (кількість днів прострочення починаючи з 02 січня 2016 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за грудень 2015 року мала б бути здійснена до 01 січня 2016 року включно)/100);

-за квітень 2016 року розмір пені становить 4880,00 гривень (1000,00 гривень (сума заборгованості за вказаний місяць) *1% * 488 (кількість днів прострочення починаючи з 02 травня 2016 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за квітень 2016 року мала б бути здійснена до 01 травня 2016 року включно)/100);

-за травень 2016 року розмір пені становить 4570,00 гривень (1000,00 гривень (сума заборгованості за вказаний місяць) *1% * 457 (кількість днів прострочення починаючи з 02 червня 2016 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за травень 2016 року мала б бути здійснена до 01 червня 2016 року включно)/100);

-за вересень 2016 року розмір пені становить 3350,00 гривень (1000,00 гривень (сума заборгованості за вказаний місяць) *1% * 335 (кількість днів прострочення починаючи з 02 жовтня 2016 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за вересень 2016 року мала б бути здійснена до 01 жовтня 2016 року включно)/100);

-за жовтень 2016 року розмір пені становить 3040,00 гривень (1000,00 гривень (сума заборгованості за вказаний місяць) *1% * 304 (кількість днів прострочення починаючи з 02 листопада 2016 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за жовтень 2016 року мала б бути здійснена до 01 листопада 2016 року включно)/100);

-за грудень 2016 року розмір пені становить 2430,00 гривень (1000,00 гривень (сума заборгованості за вказаний місяць) *1% * 243 (кількість днів прострочення починаючи з 02 січня 2017 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за грудень 2016 року мала б бути здійснена до 01 січня 2017 року включно)/100)

-за липень 2017 року розмір пені становить 300 (1000,00 гривень (сума заборгованості за вказаний місяць) *1% * 30 (кількість днів прострочення починаючи з 02 серпня 2017 року (день початку нарахування заборгованості, враховуючи те, що сплата за липень 2017 року мала б бути здійснена до 01 серпня 2017 року включно)/100)

Таким чином, загальний розмір пені, враховуючи проведені відповідачем виплати по сплаті аліментів, становить 26 104 гривні 80 копійок, що не відповідає проведеним стороною позивача розрахунку пені по простроченню сплати відповідачем аліментів. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочку сплати аліментів виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 2, 4, 5 ч. 2, ч. 4 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов'язані: 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

В той же час, стороною позивача було приховано від суду факт сплати відповідачем аліментів як до подання позовної заяви до суду так і під час розгляду справи в суді, не було повідомлено суд про наявність домовленостей між позивачем та відповідачем щодо порядку проведення розрахунків із спалти аліментів. При цьому, надані відповідачем розписки про отримання позивачем від відповідача грошових коштів чітко містять в собі відомості щодо призначення таких грошових коштів. При цьому, суд враховує, що позивач своїм правом щодо уточнення фактичних обставин справи, уточнення позовних вимог не скористалася, нового розрахунку позовних вимог не подала, а в судовому засіданні представник позивача наполягав на заявлених вимогах як в частині стягнення нарахованої позщивачем заборгованості зі сплати аліментів так і пені, в тому числі і за той період коли такі аліменти були сплачені відповідачем вчасно.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини та надані належні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 180, 194, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП 6, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Суддя: