ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/432/18Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/4817/39/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

за участі секретаря ОСОБА_1

та сторін заявника ОСОБА_2 Та її представника адвоката ОСОБА_3; представника сільської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/432/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2018 року, ухваленого суддею Мочальською В.М., повний текст рішення виготовлений 10 серпня 2018 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до Ридомильської сільської ради Кременецького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Ридомильської сільської ради Кременецького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_5 про визнання незаконним і скасування рішення чотирнадцятої сесії шостого скликання № 98 від 17 травня 2012 року в частині вилучення земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства в її матерії ОСОБА_6 та рішення тридцять дев'ятої сесії шостого скликання № 304 від 16 квітня 2015 року Про надання дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства.

Позов обґрунтований тим, що рішенням сесії Ридомильської сільської ради від 23 грудня 1993 року її матері ОСОБА_6 було надано в постійне користування земельні ділянки загальною площею 0,40 га, з яких: 0,05 га для обслуговування житлового будинку та окрема земельна ділянка площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства. У 2008 році ОСОБА_6 продала належний їй житловий будинок ОСОБА_5, де остання набула право користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка площею 0,30 га не відчужувалася і по даний час перебуває у користуванні їхньої сім'ї.

Згідно рішення сесії Ридомильської сільської ради №98 від 17.05.2012 року відбулося вилучення з користування ОСОБА_6 0,30 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства як померлої та передано земельну ділянку до земель запасу. Разом з тим, ОСОБА_6 померла 01 серпня 2016 року. За свого життя жодної заяви про відмову від права користування земельною ділянкою до відповідача не подавала, а намагалася отримати її у власність в порядку безоплатної приватизації. Також були відсутні і будь-які інші передбачені ст. 141 ЗК України підстави для припинення нею права користування вищевказаною земельною ділянкою.

Незаконним рішенням Ридомильської сільської ради №304 від 16.04.2015 року було надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, оскільки ОСОБА_5 передано земельну ділянку за рахунок вилученої у ОСОБА_6

Оскаржуваними рішеннями порушено її права після смерті матері на отримання земельної ділянки за давністю користування. Вказані незаконні рішення стали підставою відмови у задоволенні її заяви, яка розглядалася відповідачем 08 листопада 2017 року на сімнадцятій сесії сьомого скликання Ридомильської сільської ради.

Рішенням Кременецького районного суду від 7 серпня 2018 року у позові ОСОБА_2 до Ридомильської сільської ради Кременецького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішень Ридомильської сільської ради № 98 від 17 травня 2012 року та № 304 від 16 квітня 2015 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07.08.2018р. скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що її мати ОСОБА_6, якій належала спірна земельна ділянка, не знала про існування рішення сільської ради № 98 від 17 травня 2012 року про вилучення у неї земельної ділянки розміром 0,30 га. та віднесення її до земель запасу сільської ради.

В червні 2015 року на розгляді сорокової сесії Ридомильської сільської ради розглядалася заява ОСОБА_6 про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,30 га. Однак рішення не було прийняте із-за розбіжності в голосуванні.

Також, з 1993 року по 01.08.2016 року вона постійно допомагала матері обробляти виділену їй земельну ділянку, а після її смерті користувалася нею і користується до цього часу. Отже враховуючи вищенаведене вона набула право на отримання вище вказаної спірної земельної ділянки у власність за давністю користування.

ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у якому зазначила, що ОСОБА_2 не має прав на спірну земельну ділянку, оскільки заявляти про порушення свого права могла лише ОСОБА_6, якій спірна земельна ділянка була виділена сільською радою для користування. Тому повністю правильним виглядає обґрунтування судом першої інстанції свого рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в силу того, що колишній землекористувач ОСОБА_6, продавши свій житловий будинок, з часу продажу і до моменту своєї смерті не оспорювала рішення № 98 від 17.05.2012 року, яким спірну земельну ділянку віднесено до земель запасу сільської ради, а також рішення № 304 від 16.04.2015 року, яким ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Також, оскільки ОСОБА_6 за життя не виготовляла технічної документації із землеустрою на спірну земельну ділянку, кадастровий номер їй не було присвоєно, і державний акт на неї не видавався, то відповідно земельна ділянка не може бути об'єктом цивільних прав.

Сільський голова Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу у якому зазначив, що ОСОБА_2 не може успадкувати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, так як її мати, ОСОБА_6 не мала в приватній власності земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

Представник Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнав, пояснивши, що при прийнятті рішення сільрадою № 98 від 17 травня 2012 року помилково було внесено в списки ОСОБА_6 до списку померлих, оскільки на той час вона не проживала у селі.

ОСОБА_5 - третя особа на стороні відповідача в апеляційну інстанцію не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка площею 0,30 га не може бути об'єктом цивільних прав, оскільки їй не присвоєно кадастровий номер, не зареєстрована і відсутній на неї Державний акт.

Однак з таким висновком суду не погоджується колегія, оскільки він суперечить дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, що у відповідності до вимог ст. 376 ч.1 п.3 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ИД №383689, виданого завідуючим відділом запису громадянського стану Кременецького району Тернопільської області 25.02.1960 року та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого завідуючим відділом запису громадянського стану Кременецького району Тернопільської області 03.06.1978 року.(а.с.5,6).

Рішенням одинадцятої сесії Ридомильської сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання від 23 грудня 1993 року ОСОБА_6 у якої перебувало у користуванні 0,40 га земельної ділянки надано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і надвірних будівель, для ведення особистого підсобного господарства та надання земельних ділянок в постійне користування земельну ділянку в розмірі 0,40 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,05 га та для ведення особистого підсобного господарства - 0,30 га. (а.с.9).

З гідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.02.1993 року № 10, зареєстрованого в МЮУ 25.02.1993 р. за № 7 у приватну власність, згідно до Декрету Кабінету Міністрів України Про приватизацію земельних ділянок від 26 грудня 1992 року громадянам України передаються безплатно земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, індивідуального дачного і гаражного будівництва.

Передача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок, вказаних у частині першій цього пункту, проводиться тільки один раз по кожному виду їх цільового використання, про що обов'язково робиться Радами народних депутатів відповідна відмітка у паспорті або документі, який його замінює.

Передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок.

Отже, ОСОБА_6 правомірно користувалась спірною земельною ділянкою на підставі рішення сесії від 23.12.1993 р., яким їй дано право на передачу у приватну власність дану земельну ділянку.

Реалізуючи своє право, ОСОБА_6 в 2015 році звернулась до сесії Ридомильської сільської ради із заявою щодо дачі згоди на приватизацію ділянки площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства. З витягу з протоколу № 40 сорокової сесії Ридомильської сільської ради від 16 червня 2015 року вбачається, що на сесії розглядали заяву ОСОБА_6 про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,30 га. При розгляді даної заяви була присутня ОСОБА_2 Землевпорядник сільської ради ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_5 звернулася на попередню сесію 16 квітня 2015 року за дозволом на розробку проекту із землеустрою на земельну ділянку, яка колись належала ОСОБА_6. Рішення не прийнято із-за розбіжності в голосуванні. (а.с.12-13).

Відповідно до виписки із рішення чотирнадцятої сесії Ридомильської сільської ради народних депутатів шостого скликання від 17 травня 2012 року № 98 керуючись ст. 12, 141 ЗК України у зв'язку з смертю власників земельних ділянок села Ридомиль вилучено з користування ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,30 га. Вилучену земельну ділянку передано до земель запасу сільської ради (в межах населеного пункту). (а.с.10).

01 серпня 2016 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданого Ридомильською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 02.08.2016 року.(а.с.7).

Згідно до вимог ст. 141ЗК України підставами для припинення права користування земельними ділянками є: б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом...

Відповідно до вимог ст. 149 Земельного Кодексу України вилучення земельних ділянок, наданих в постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатись для суспільних чи інших потреб за рішенням органів державної влади, ОСОБА_2 міністрів АРК та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень сільських рад відповідно до їх повноважень.

Враховуючи те, що рішенням сесії № 98 від 17 травня 2012 року вилучення у ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,30 га відбулось без її згоди, а також те, що на час вирішення вилучення вона була ще жива (померла 01.08.2016 р.), колегія суддів вважає, що права ОСОБА_6 були грубо порушенні відповідачем і в зв'язку з цим рішення чотирнадцятої сесії Ридомильської сільської ради народних депутатів шостого скликання від 17 травня 2012 року № 98 слід визнати незаконним та скасувати.

З витягу з протоколу № 17 сімнадцятої сесії Ридомильської сільської ради від 08 листопада 2017 року вбачається, що на сесії розглядали заяву ОСОБА_2 про виділення їй земельної ділянки в розмірі 0,30 га, яка була надана ОСОБА_6. Рішення не прийнято. (а.с.14-15).

Відмовляючи у визнанні незаконним та скасуванні рішення тридцять дев'ятої сесії шостого скликання Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 16 квітня 2015 року № 304 про дачу дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ридомиль за рахунок земель ненаданих у власність та постійне користування сільськогосподарські землі, в тому числі рілля, що знаходяться в межах населеного пункту, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не позбавлена прав звернутися до відповідача з клопотанням про передачу їй у власність або користування інших 0,1500 га згідно ст. 119 ЗК України.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком, оскільки він суперечить дійсним обставинам справи та нормам процесуального законодавства, що є підставою для скасування рішення в цій частині з інших підстав.

Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_5 є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Статтею 376 ч.2 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що передбачені процесуальним законом межі перегляду справи у апеляційній інстанції не дають права залучати чи проводити заміну сторін, яких права чи інтереси можуть бути порушенні, зокрема ОСОБА_5, яка по позову є третьою стороною на стороні відповідача, а не відповідачем, колегія суддів вважає, що у зв'язку з цим слід відмовити позивачці у визнанні незаконним та скасуванні рішення Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 16 квітня 2015 року № 304 про дачу дозволу ОСОБА_5 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ридомиль за рахунок земель ненаданих у власність та постійне користування сільськогосподарські землі, в тому числі рілля.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, якщо апеляційний суд ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ухвалив нове рішення щодо задоволення позовних вимог частково, тому судові витрати в сумі 880,40 грн., сплаченого судового збору за подачу позивачкою як позовної заяви, так і апеляційної скарги слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 7 серпня 2018 року - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Ридомильської сільської ради задовольнити частково. Визнати та скасувати рішення Ридомильської сільської ради Кременецького району Тернопільської області № 98 від 17 травня 2012 року про припинення прав користування земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства померлих жителів села Ридомиль та віднесення їх до земель запасу, в частині вилучення земельної ділянки площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства в ОСОБА_6.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до Ридомильської сільської ради відмовити.

Стягнути із Ридомильської сільської ради в користь ОСОБА_2 880,40 грн. сплаченого судового збору за подачу як позовної заяви, так і апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

ОСОБА_8