Унікальний номер справи 333/7476/16-ц
Номер провадження 2/333/63/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 8 жовтня 2018 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засідання Лященко В.А., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

28 грудня 2016 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води).

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1. Позивач в період з січня 2009 р. по березень 2016 р. надав відповідачеві послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води). Відповідач не здійснює оплату за отримані послуги, у звязку з чим станом на 30 квітня 2016 р. сума заборгованості складає 22 475 грн. 13 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1 378 грн.

Заочним рішенням суду від 29 березня 2018 р. позов задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто зазначені суми.

Ухвалою суду від 19 червня 2018 р. за заявою відповідача заочне рішення суду скасовано, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті позову.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_3 відзив на позов до суду не надала, в звязку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами згідно зі ст. 178 ч. 8 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача підтвердила позов, суду пояснила, що договір про надання позивачеві послуги з централізованого опалення не укладався, однак в її квартиру подавалось тепло, постачалась гаряча вода і вона цими послугами користувалась. В період з січня 2009 р. по березень 2016 р. позивач надав відповідачеві послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на суму 22 475 грн. 13 коп., однак відповідач ці послуги не сплатив.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що відповідач в зазначеній квартирі не мешкає, послугами позивача не користується, тому на підставі п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг. Крім того, рішенням суду від 19 серпня 2011 р., а також судовими наказами від 10 січня 2014 р. та 18 грудня 2014 р. з відповідача на користь позивача вже стягнуто заборгованість за надані послуги за відповідні періоди, однак ці суми не враховані позивачем. Представник відповідача просить суд також застосувати наслідки пропуску позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 28 грудня 2016 р., а позовні вимоги заявлено з 1 січня 2009 р.

Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні належними документами встановлено, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1. (а.с. 73-74)

У відповідності зі ст. 11 ч.1 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 13 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

В судовому засіданні встановлено, що позивач надає в квартиру АДРЕСА_2, співвласником якої є відповідач, вказані житлово-комунальні послуги, в звязку з чим сторони перебувають у договірних відносинах з надання послуг.

У відповідності зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Відповідно до ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наведених підстав суд вважає, що відповідач повинен сплатити позивачеві заборгованість за надані житлово-комунальних послуги.

При визначені розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги наступне.

Згідно наданим позивачем даним, заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у відповідача виникла з 1 січня 2009 р. та станом на 30 квітня 2016 р. складає 22 475 грн. 13 коп.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2011 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за надані послуги за період з 1 січня 2009 р. до 1 лютого 2011 р. в сумі 5 802 грн. 06 коп. (а.с. 107-108) Вказане рішення не оскаржено, набрало законної сили, підлягає обовязковому виконанню. З цієї причини суд відмовляє у задоволені позову в частині стягнення з відповідача вказаної суми за вказаний період.

Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за надані послуги за період з 1 січня 2009 р. до 1 грудня 2013 р. в сумі 13 321 грн. 07 коп. (а.с. 109) Ухвалою суду від 12 березня 2014 р. вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 110), тому вказана сума з цих підстав не підлягає відніманню від загальної суми боргу.

Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за надані послуги за період з 1 січня 2009 р. до 1 листопада 2014 р. в сумі 15 160 грн. 34 коп. (а.с. 111) Ухвалою суду від 16 січня 2015 р. вказаний судовий наказ скасовано (а.с. 112), тому вказана сума з цих підстав не підлягає відніманню від загальної суми боргу.

Представник відповідач в судовому засіданні заявив про застосування наслідків спливу позовної давності.

При розгляді цієї заяви судом приймається до уваги таке.

У відповідності зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду 28 грудня 2016 р., початок перебігу позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України рахується з 28 грудня 2013 р.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності зі ст. 264 ч.2, 3 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за період з 1 січня 2009 р. до 1 квітня 2016 р., рішенням суду від 19 серпня 2011 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за надані послуги за період з 1 січня 2009 р. до 1 лютого 2011 р. в сумі 5 802 грн. 06 коп., вказаний період судом виключається з розрахунку з наведених вище підстав. Таким чином період заборгованості з урахуванням зазначеного рішення суду починається з 1 лютого 2011 р., початок перебігу позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України рахується з 28 грудня 2013 р. Отже, за період позовної давності з 28 грудня 2013 р. по 30 квітня 2016 р. згідно наданому позивачем розрахунку заборгованість відповідача за надані послуги складає 8 780 грн. 32 коп. (а.с. 8-13). Вказана сума підлягає стягненню з відповідача згідно з вимогами ст. 20 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 526 ЦК України.

У задоволені позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 1 січня 2009 р. по 27 грудня 2013 р. включнов розмірі 13 694 грн. 81 коп. суд відмовляє: за період з 1 січня 2009 р. до 1 лютого 2011 р. в сумі 5 802 грн. 06 коп. в звязку з наявністю такого, що набрало законної сили, судового рішення про стягнення цієї ж суми; за період з 1 лютого 2011 р. по 27 грудня 2013 р. в сумі 7 892 грн. 75 коп. в звязку зі спливом позовної давності.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 538 грн. 34 коп. (8 780,32 х 1 378 : 22 475,13)

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що між відповідачем та позивачем не укладено договір на надання послуг, у відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем, оскільки такі ствердження не ґрунтуються на законі.

Зокрема, згідно зі ст. 20 ч.3 п. 1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача, який зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 903 ч.1 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір на надання послуг між сторонами не укладався, але зазначені в позовній заяві житлово-комунальні послуги позивачем відповідачеві надавались, оплата яких повинна здійснюватись на підставі закону. Згідно зі ст. 901 ч.1 ЦК України замовник послуг зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Аналіз зазначених норм законодавства свідчить про обовязок споживача послуг сплати їх вартість як відповідно до договору, так і закону.

Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що відповідач в зазначеній квартирі не мешкає, послугами позивача не користується, тому на підставі п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сімї при відповідному документальному оформленні.

На підтвердження не проживання у зазначеній вище квартирі представник відповідача надав суду довідку ЖБК «Медик-10» про те, що відповідач з 2009 р. по дійсний час (за винятком восьми місяців за цей період) мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3.

Однак представник відповідача не надав суду доказів того, що відповідач зверталась до позивача із заявою про не проживання в квартирі, до якої позивач надавав відповідні послуги, що відсутність відповідача у квартирі документально оформлена, що виключає застосування вказаної норми закону.

Керуючисьст. 141, 263-265, 279, 280-281, 284 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Концерну «Міські теплові мережі», , заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 28 грудня 2013 р. по 30 квітня 2016 р. включнов розмірі 8 780 грн. 32 коп.

У задоволені позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 1 січня 2009 р. по 27 грудня 2013 р. включнов розмірі 13 694 грн. 81 коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Концерну «Міські теплові мережі», , витрати на сплату судового збору в сумі 538 грн. 34 коп.

Рішення може бути оскаржено в Запорізький апеляційний суд через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя О.А.Фунжий