ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
Провадження №2/756/1679/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.

за участю секретаря Мозгового В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про усунення від права на спадкування, посилаючись на те, ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її мати - ОСОБА_5 Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, 5/8 частин земельної ділянки площею 0,40 га та 5/8 частин земельної ділянки площею 0,25 га, що розташовані по АДРЕСА_2, спадкоємцями за законом є її діти - ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Зазначила, що померла ОСОБА_5 була недієздатною особою. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2010 року над ОСОБА_5 було встановлено опіку, а позивача призначено опікуном.

Позивач вказує, що мати була особою похилого віку і протягом останніх років хворіла на хронічний психічний розлад, потребувала сторонньої допомоги та піклування, знаходилась у безпорадному стані, що виявилось у неможливості самостійно харчуватися, перевдягатись, приймати ванну, самостійно ходити до вбиральні, і потребувала постійного піклування, лікування, утримання. Відповідачі не надавали допомоги, хоча знали про таку потребу та мали можливість її надавати.

У зв'язку із викладеним, просить суд усунути відповідачів від права на спадкування за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вказувала на те, що не ухилялась від надання допомоги матері, перебувала у відпустці по догляду за дитиною, не мала постійного доходу. Зазначила, що між нею та позивачем склалися неприязні стосунки і вони між собою не спілкувалися. Позивач не зверталася до неї за допомогою з приводу утримання матері.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, суду повідомив, що надавав за потреби матеріальну допомогу у межах своїх фінансових можливостей, час від часу відвідував її та спілкувався.

Відповідачі повідомили, що позивач здавала частину квартири, яка належить в тому числі і їм, кошти від цього використовувала на власний розсуд, окрім того вона отримувала пенсійні виплати, які нараховувалися її матері та самостійно взяла над нею опіку, не погодивши такі дії з відповідачем ОСОБА_3.

Представник Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори ГТУЮ в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 від 04.03.2010 року та свідоцтвом про одруження НОМЕР_8 від 26.09.1998 року (а.с. 11, 14).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 від 01.04.2017 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 27.11.1997 року квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та членам її сім'ї (а.с. 25, зворот).

У свідоцтві про право на спадщину за законом від 23.03.2011 року вказано, що власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках по ? кожному є: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 149, зворот).

Крім того, ОСОБА_5 належить 5/8 частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,4 гектарів, що розташована у АДРЕСА_2 та 5/8 частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,25 гектарів, що розташована у АДРЕСА_2 (а.с. 149-150, зворот).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2010 року №2-о-113/2010 ОСОБА_5 визнано недієздатною (а.с. 8, зворот).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2010 року №2-о-240/2010 над ОСОБА_5 встановлено опіку та призначено її опікуном ОСОБА_1 (а.с. 9, зворот).

Із пояснень позивача убачається, що ОСОБА_5 була особою похилого віку і протягом останніх років хворіла на хронічний психічний розлад, потребувала сторонньої допомоги та піклування, знаходилась у безпорадному стані, що виявилось у неможливості самостійно харчуватися, перевдягатись, приймати ванну, самостійно ходити до вбиральні, і потребувала постійного піклування, лікування, утримання.

Вказувала, що відповідачі з 2008 року проживають окремо, проте останні 7 років не цікавились станом матері, не відвідували її, не надавали матеріальної чи будь-якої іншої допомоги.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

За приписами ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 вказано, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Із пояснень відповідача ОСОБА_3 вбачається, що вона намагалась допомагати ОСОБА_5, проте ОСОБА_1 постійно перешкоджала потрапити в квартиру, яка належить на праві спільної сумісної власності і відповідачу.

У 2010 році ОСОБА_3 зверталась із заявою до прокурора Оболонського р-ну м. Києва про те, що не має змоги спілкуватись із своєю матір'ю (а.с. 49).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.08.2010 року №2-4617 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 були задоволені, ОСОБА_3 вселено у квартиру АДРЕСА_1 разом із дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_6; визначено порядок користування вказаною квартирою, яким виділено ОСОБА_3 у користування кімнату площею 10,2 кв. м; зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні житлом (а.с. 50).

Проте ОСОБА_3 не мала у подальшому можливості вселитись у квартиру та користуватись нею.

15.12.2010 року відповідач зверталась із заявою до Органу опіки і піклування Оболонської РДА із заявою про те, що ОСОБА_1 негативно впливає на психо-емоційний та фізіологічний стан ОСОБА_5 (а.с. 51).

23.05.2011 року ОСОБА_3 повторно звернулась із заявою до Органу опіки і піклування Оболонської РДА із заявою про те, що вона намагається надати допомогу ОСОБА_5, але не має такої можливості (а.с. 52).

25.03.2012 року ОСОБА_3 звернулась до правоохоронних органів із заявою про побиття ОСОБА_5, оскільки бачила синці на її обличчі та руках. (а.с. 57).

27.03.2012 року відповідачем подано заяву до Органу опіки і піклування Оболонської РДА про факт знущання ОСОБА_1 над матір'ю ОСОБА_5 (а.с. 53).

Наведені обставини свідчать про те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 склались неприязні стосунки та позивач своїми діями здійснювала перешкоди у користуванні квартирою та спілкуванні з матір'ю, тому факт ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги спадкодавцеві є недоведеним.

Крім того, на утриманні ОСОБА_3 перебуває двоє малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю та потребують постійного догляду та піклування (а.с. 54, 55).

В судовому засіданні позивач повідомила суд про те, що з відповідачем ОСОБА_3 не спілкується, стосунків не підтримує, і тому не повідомляла їй про те, що їхня спільна мати потребує допомоги.

У свою чергу із пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він після конфлікту із сестрами та батьками на підґрунті житлових питань близько 20 років проживає окремо від матері та сестер. Останні 12-15 років ОСОБА_4 підтримував зв'язок лише з батьками, із сестрами фактично не спілкувався.

Коли стан здоров'я ОСОБА_5 різко погіршився, відповідач не заперечував проти опікунства позивача над матір'ю, що підтвердив письмовою згодою.

ОСОБА_4 регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання матері ОСОБА_5, брав участь в оплаті витрат на послуги доглядальниці, придбавав ліки, підгузки, на власному автомобілі відвозив ОСОБА_5 до медичних закладів для лікування та обстеження. Надав кошти позивачу для заміни вікон у кімнаті ОСОБА_5

Крім того, з липня 2015 року ОСОБА_4 щомісячно переказував грошові кошти на платіжну картку позивача у розмірі 500,00 грн.,

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказані обставини підтвердила.

Також ОСОБА_4 з 2015 року сплачував за житлово-комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 78-105).

Зазначив, що з розвитком хвороби ОСОБА_5 перестала впізнавати ОСОБА_4, вважала його чужою людиною, тому відповідач перестав відвідувати мати особисто.

Відповідач вказав, що після смерті ОСОБА_5 припинив надавати будь-яку допомогу. Витрати на поховання були розподілені між позивачем та відповідачами, проте оформлення здійснювала позивач, оскільки мала всі необхідні документи. Останню пенсію ОСОБА_5 та допомогу на поховання отримала ОСОБА_1

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 надавав допомогу спадкодавцю та не ухилявся від утримання ОСОБА_5

У судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_9, яка повідомила суду, що перебуває у дружніх стосунках із позивачем. Допомагала ОСОБА_1 доглядати за померлою. Зі слів позивача їй відомо, до відповідача ОСОБА_3 з 2010 року позивач з метою отримання допомоги не зверталась; а відповідач ОСОБА_4 декілька разів відвозив ОСОБА_5 до лікарні та допомагав матеріально.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що сторони протягом тривалого часу близьких стосунків не підтримують, не свідчить про факт умисного ухилення відповідачів від надання допомоги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На думку суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що спадкодавець потребувала допомоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а вони знали про таку необхідність, мали можливість її надати, проте умисно ухилилися від обов'язку щодо її надання.

Враховуючи зазначене, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 1224, 1259 ЦК України, ст.ст. 202, 203 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3, АДРЕСА_1) третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у м. Києві (м. Київ, вул. м. Тимошенка, 2-Д) про усунення від права на спадкування - відмовити;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2018 року.

Суддя: О.В. Диба