ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/159/18
Провадження №2/477/327/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань - Єрьоміної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку спадкування за законом

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про визнання спільного часткового права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,13 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позову вказувала, що після смерті ОСОБА_4, залишилось спадкове майно, у виді земельної ділянки, площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої в АДРЕСА_1. Дану земельну ділянку спадкодавець прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач в визначений законом строк звернулася до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1. Нотаріусом було роз'яснено, що оскільки заповіт був залишений лише на житловий будинок, земельна ділянка, на якій розташований даний будинок, може бути оформлений спадкоємцями за законом, якими є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Однак, під час оформлення спадщини за законом у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну ділянку, їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім'я спадкодавця та оформлення земельної ділянки спадкоємцями за законом - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частках, буде порушувати вимоги статті 120 Земельного кодексу України, згідно яких власники земельної ділянки та житлового будинку, що розташований на ній мають співпадати у відповідних частках.

В зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та просила визнати за нею право власності на цілу земельну ділянку.

23 квітня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просить визнати право власності на земельну ділянку площею 0,13 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої в АДРЕСА_1, за нею та ОСОБА_2 в рівних частках.

В обґрунтування зустрічного позову вказувала, що право на спірну ділянку належить їй і ОСОБА_2 як спадкоємцям ОСОБА_4 за законом, тому просила визнати право власності на дану земельну ділянку за ними в рівних частках.

Ухвалою суду від 11 травня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спільного часткового права власності в порядку спадкування за законом прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та вимоги об'єднано в одне провадження.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2не з'явилася, від її представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15 січня 2015 року, виданого виконкомом Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8).

У відповідності до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).

03 лютого 2017 року Жовтневим районним судом Миколаївської області ухвалено рішення по справі №477/2401/16-ц за заявою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили 14 лютого 2017 року (а.с.84-85).

Вказаним рішенням суду встановлений юридичний факт про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є племінницями ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно приписів частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України).

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у визначеному законом порядку та в строк звернулися до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 (зворотна сторона а.с.56 та зворотна сторона а.с.57).

Зі змісту спадкової справи №109/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_7 відмовилася від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 за заповітом (а.с.57)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 18 травня 2017 року державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її племінниця ОСОБА_2. Спадкове майно складається з цілого житлового будинку з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 28 вересня 2017 року державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її племінниця ОСОБА_3. Спадкове майно складається з земельної ділянки, площею 9,0432 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Зеленогайської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.122).

Згідно частини 1 статті 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

З огляду на викладене, в силу частини 1 статті 1265, частини 1 статті 1269 ЦК України, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як спадкоємці п'ятої черги за законом, є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4.

Інформації щодо наявності інших спадкоємців попередньої черги (четвертої, третьої, другої та першої), усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття матеріали справи не містять.

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно довідки Зеленогайської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 26 вересня 2016 року, земельна ділянка площею 0,13 га була передана ОСОБА_5 безкоштовно в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованого 29 березня 1994 року за №128 на якій розташований будинок в АДРЕСА_1 (а.с.166).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 січня 1997 року, виданого виконкомом Зеленогайською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.9).

Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство.

Спадкові правовідносини виникли в 2003 році, а тому судом застосовуються норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 1952 року (зворотна сторона а.с.63).

З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини.

Згідно приписів частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо вiн фактично вступив в управлiння або володiння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 11 червня 2018 року № 3/446 ОСОБА_5 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав та був зареєстрований з дружиною ОСОБА_4 (а.с.186).

Зі спадкової справи №296/97 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, вбачається що його дружина ОСОБА_4, 28 листопада 1997 року звернулась до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини (а.с.208-213).

Згідно витягу з рішення Зеленогайської сільської ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 21 квітня 1994 року №3 «Про передачу громадянам земельних ділянок під індивідуальне будівництво в приватну власність», спірна земельна ділянка, площею 0,13 га надавалась ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.187-188).

Зі змісту довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 25 червня 2018 року, вбачається, що згідно списку громадян яким видані державні акти на право приватної власності на земельну ділянку з 1992 по 1997 роки у книзі 1 сільської ради (електронні носії) за №128 ОСОБА_5 виданий державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.197).

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 29 березня 1994 року, виданий на ім'я ОСОБА_5, втрачений, про що розміщено оголошення у газеті «Южная Правда» від 13 лютого 2018 року № 16(23790) (а.с.168-169).

Вартість спірної земельної ділянки складає 15080,00 грн. (а.с.43).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя правовстановлюючого документа на земельну ділянку не отримала.

Однак, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, вона як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5.

На підставі викладеного, суд вважає що спадкодавець ОСОБА_4 на момент смерті була власником спірної земельної ділянки, що включається до складу спадщини.

Оформлення спадщини ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позасудовим шляхом неможливе, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шевченко К.М. від 19 жовтня 2017 року (а.с.125).

Відповідно до змісту статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі та вважає за доцільне визнати право власності за ними по 1/2 частині спірної земельної ділянки, за кожним.

Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачів, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,13 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої в АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,13 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 23 листопада 1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1;

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області 23 жовтня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено і підписано 17 жовтня 2018 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО