Постанова

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 493/282/15-ц

провадження № 61-5498св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - Балтська міська рада Одеської області,

третя особа - ОСОБА_5,

представник третьої особи - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Плавич Н. Д., Вадовської Л. М., Ващенко Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Балтської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_7, позивач у цей час відбував покарання у місцях позбавлення волі. 27 лютого 2014 року ОСОБА_3 був умовно-достроково звільнений і повернувся у м. Світловодськ Кіровоградської області. У грудні 2014 року він прибув за місцем проживання батька до м. БалтиОдеської області та дізнався про його смерть. 06 лютого 2015 року він дізнався від нотаріуса, що пропустив строк для прийняття спадщини.

Із цих підстав позивач просив визначити йому додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року у складі судді Бодашко Л. І. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач після звільнення з місць позбавлення волі ще не пропустив строк для прийняття спадщини, проте цим не скористався. Суд дійшов висновку, що юридична необізнанність позивача щодо відкриття спадщини не може бути визнана поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, допитані у справі свідки надали покази, що після смерті ОСОБА_7 влітку ОСОБА_3 приходив до його помешкання. Також суд виходив з того, що позивач не подав заяви про прийняття спадщини, усно звернувся до нотаріальної контори більше ніж через 11 місяців з моменту повернення з місць позбавлення волі.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано.

Надано ОСОБА_3 додатковий строк в три місяці для подання до Балтської державної нотаріальної контори (спадкова справа № 100/2014) заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що інформація про смерть батька від ОСОБА_3 приховувалась, оскільки між спадкоємцями існує спір щодо спадкового майна. Суд вважав, що оскільки позивач на день смерті ОСОБА_7 перебував у місцях позбавлення волі, зазначена обставина унеможливлювала його приїзд на поховання батька. Також суд послався на те, що справа не містить доказів того, що ОСОБА_3 повідомлявся про смерть батька.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_5 просить рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року скасувати та залишити в силі рішення Балтського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не дослідив доказів у справі та відступив від правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 14 вересня 2016 року № 6-1215цс16, та рекомендацій, зазначених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, залишив поза увагою ту обставину, що позивач батьком не цікавився та дізнався про його смерть лише через 10 місяців після звільнення з місць позбавлення волі. Також ОСОБА_5 зазначає, що в рішенні Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року у справі № 493/1134/14-ц, яким встановлювався факт її проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю, суд встановив, що вона повідомила про дітей спадкодавця - доньку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_3, які до нотаріальної контори для прийняття спадщини не звертались.

У клопотанні про розгляд справи за відсутності сторони, поданому у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Балтська міська рада просить задовольнити касаційну скаргу ОСОБА_5, скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року та залишити в силі рішення Балтського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Суди встановили, що ОСОБА_3 пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Із цього моменту почався відлік шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 19 лютого 2014 року був звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі.

06 лютого 2015 року ОСОБА_3 усно звернувся до приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Головного управління юстиції в Одеській області Пантілєєвої І. П. для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та отримав письмову відповідь нотаріуса, у якій йому було роз'яснено право звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Єдиною названою ОСОБА_3 причиною пропуску строку для прийняття спадщини є та обставина, що про смерть батька він дізнався у грудні 2014 року.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15).

Підстав відступати від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не встановлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано вважав, що позивач не довів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, оскільки наведені ним обставини не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції скасував судове рішення, яке відповідає закону та правильне по суті.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

На підставі зазначеного рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року скасувати.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 22 вересня 2015 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик