Єдиний унікальний номер № 616/725/18
Провадження № 2/616/318/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„17 жовтня 2018 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДА В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: мікрорайон 1, буд.2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 704 грн 80 к.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що співвласниками трикімнатної квартири № 8, загальною площею 61,3 кв.м. в житловому будинку № 2, що знаходиться в смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області є ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 не є співвласником квартири, однак зареєстрований у вищевказаній квартирі. З 2016 року і до теперішнього часу ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації, витрати по утриманню квартири не несе та його особистих речей в ній не має. Добровільно знятись з реєстрації не бажає. Відповідач одружився з громадянкою ОСОБА_5 та виїхав за межі країни. Позивач вказує, що таке становище порушує його права та інтереси, не дає можливість користуватись своїм приватним житлом та не дає можливості оформити субсидію.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 до суду не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, на адресу суду надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.32).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.28), надав до суду заяву в якій просив розглядати справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.34).

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п.1 ст.8 Конвенції).

Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п.2 ст.8 Конвенції.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 згідно свідоцтва на право власності на житло є співвласниками квартири, розташованої за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область (а.с.09).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2012 року спадкоємцями майна ОСОБА_6, а саме 1/4 частки квартири № 8 в будинку № 2, що знаходиться в смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область є ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_1, які успадкували кожний по 1/3 частки майна спадкодавця (а.с.10).

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 22 серпня 2018 року за вих. № 3568, в зазначеній квартирі зареєстровані: позивач, його мати ОСОБА_3 та племінник ОСОБА_2 (а.с.19). Отже, відповідача було зареєстровано в будинку як члена сімї.

Відповідно до акту обстеження від 22 серпня 2018 року при обстеженні квартири, розташованого за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область засвідчено, що ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою, однак з 2016 року за місцем реєстрації не проживає, фактично проживає В ОСОБА_5 (а.с.20).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом, а згідно ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд приходить до висновку, що позивач довів свій позов, а тому вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин.

Згідно п.14 «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб», затвердженого постановою КМ України № 36 від 16.01.2003 p., зняття з реєстраційного обліку здійснюється також на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку житлового будинку, розташованого за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 206, 263-265 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт.Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія МТ № 108491 виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області виданий 23 червня 2010 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: мікрорайон 1, буд. 2, кв.8, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області ОСОБА_7