Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1399/18
Провадження № 6/542/111/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари подання старшого державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області звернувся до суду з даним поданням, яке погоджено з начальником відділу, посилаючись на наступні обставини:

На виконанні відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження по примусовому стягненню з боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави штрафу в сумі 8500,00 грн. за постановою №4173/20908/16 від 21.10.2016 р., виданою Львівською митницею ДФС та штрафу в сумі 8500,00 грн. за постановою №0084/80600/15 від 21.08.2015 р., виданою Полтавською митницею ДФС.

Державним виконавцем у відповідності до положень статтей 3, 18, 24 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавчі провадження вп №57042646 та вп №56865680.

У ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що боржник ухиляється від виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду, на виклик державного виконавця не зявився, будучи належним чином повідомленим, офіційних доходів не отримує, майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено та згідно відповіді Драбинівської ОТГ, отриманої на запит державного виконавця, боржник виїжджає за кордон «...зі слів батьків проживає та працює в Чехії».

Державний виконавець просив застосувати до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 (с.Ленінове), вул.Степова, 16, Новосанжарського району Полтавської області, тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, здійснення якого покласти на Адміністрацію Державної Прикордонної служби України.

Державний виконавець Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, в поданні прохав проводити розгляд подання без його участі.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження по примусовому стягненню з боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави штрафу в сумі 8500,00 грн. за постановою №4173/20908/16 від 21.10.2016 р., виданою Львівською митницею ДФС та штрафу в сумі 8500,00 грн. за постановою №0084/80600/15 від 21.08.2015 р., виданою Полтавською митницею ДФС (а.с.5-6, 7-8).

Державним виконавцем відкрито виконавчі провадження вп №57042646 (а.с.3) та вп №56865680 (а.с.4).

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97, визначено, що на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

У відповідності до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з положеннями п. 5 ч.1ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

П. 19 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Пров виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутись і бути об'єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючи обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобов'язання.

Однак державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, до суду першої інстанції надано не було.

В своєму поданні державний виконавець, обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що боржник ухиляється від виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду, на виклик державного виконавця не зявився, будучи належним чином повідомленим, офіційних доходів не отримує, майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено та згідно відповіді Драбинівської ОТГ, отриманої на запит державного виконавця, боржник виїжджає за кордон «...зі слів батьків проживає та працює в Чехії».

При цьому матеріали справи не містять письмових доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 має можливості виконати своє зобов'язання і при цьому ухиляється від його виконання, тобто вчиняє діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов'язків. А вказані державним виконавцем обставини самі по собі, даного факту не доводять. Як й сама по собі наявна заборгованість, не є достатньою підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та, керуючись ст. 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 19 жовтня 2018 року.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_2