Справа № 486/1289/18
Провадження № 2/486/639/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О.Д.

секретар - Деменко К.Л.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

24 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 37 будинку № 13 по проспекту Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 березня 2018 року її батько ОСОБА_5 здійснив обмін належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2, належну ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, який діяв також від імені ОСОБА_8 В подальшому її батько ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_2, подарував їй. На даний час окрім неї та її дочки у даній квартирі залишається зареєстрованим відповідач ОСОБА_2, який не був знятий з реєстрації після укладення договору міни. Однак відповідач не є членом її сім'ї, в даній квартирі не проживає, всі витрати з утримання квартири та сплати комунальних платежів вона несе самостійно, в зв'язку з чим просила суд визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився. Надіслав на адресу суду письмову заяву, відповідно до якої з викладеними у позові обставинами погодився, зазначив, що вони відповідають дійсності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 також не з'явилась, надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження.

З урахуванням вимог ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України та заяв сторін про визнання позову, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звуко-записувального технічного засобу.

За правилами ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З досліджених у судовому засіданні письмових матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії договору міни квартири від 23 березня 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, який діяв також від імені ОСОБА_8 обміняли належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 належну ОСОБА_5 (а.с. 7 8).

07 червня 2018 року, згідно копії договору дарування квартири (а.с. 9, 10). ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2.

Своє право власності на зазначену квартиру ОСОБА_1 зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з довідки (виписки про склад сім'ї та реєстрацію) станом на 18 вересня 2018 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 - квартиронаймач; ОСОБА_9 - дочка; ОСОБА_2 (а.с. 11).

Однак, як вбачається з акту про непроживання від 20.09.2018 року, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4, зі слів сусідів, не проживає з квітня 2018 року (а.с. 12)

V. Оцінка суду

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Також статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням вищенаведеного та в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та в ній не проживає, однак залишається зареєстрованим, чим порушує право власності останньої на дану квартиру, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 141 ,258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючої: пр-т. Незалежності, 13 АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованого: пр-т. Незалежності, 13 АДРЕСА_5, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 37 в будинку № 13 по проспекту Незалежності в місті Южноукраїнську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_10