Справа № 489/2278/18
Провадження №2-о/489/62/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Животовою А.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2, представників зацікавлених осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлені особи Інгульський районний відділ в місті ОСОБА_1 Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, Центр реінтеграції бездомних громадян ОСОБА_5 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, оскільки встановлення цього факту необхідно йому для отримання паспорту громадянина України.

Заявник у судовому засідання підтримав заяву.

Від Інгульського районного відділ в місті ОСОБА_1 Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області надійшли пояснення по справі. Відповідно до яких вони посилаються на розсуд суду.

Представник Центру реінтеграції бездомних громадян ОСОБА_5 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради не заперечував проти задоволення заяви.

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач зазначає, що народився в місті Вінниця ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1968 року по 1978 рік навчався в середній школі № 8 в місті Вінниця. У 1979 році був призваний до лав Радянської армії, службу проходив в місті Москва.

ОСОБА_6 народився 13 листопада 1960 року, 19 серпня 1969 року його прізвище було змінено на ОСОБА_7, що підтверджується актовим записом про народження № 2079 від 10 грудня 1960 року.

З 1981 року по 1985 року працював у м. Вінниця.

Згідно актового запису про укладення шлюбу № 7 від 22 грудня 1988 року, ОСОБА_7, зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 та змінив прізвище на «Радій», що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 05.07.2018 року.

З 1989 року переїхав до с. Соколівка, Братського району Миколаївської області де працював скотником у радгоспі, та був зареєстрований з 11.07.1990 року по листопад 1991 року, що підтверджується копією Будинкової книги Ульянівської сільської ради Братського району для прописки громадян з 10.02.1987 року по 28.01.1993 року (а.с.6-8).

З 1991 року по 2016 рік ОСОБА_2 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки Інгульського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 16.01.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 звертався до Інгульського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області з заявою з приводу втрати паспорта. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с.9).

З повідомлення про взяття на облік, виданого 04.04.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі реінтеграції бездомних громадян як особа, яка не має постійного місця проживання, яку може бути зареєстровано за місцезнаходженням: Центр реінтеграції бездомних громадян м. Миколаїв, вул. Кругова, 47 (а.с. 4).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08. та 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 234, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлені особи Інгульський районний відділ в місті ОСОБА_1 Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, Центр реінтеграції бездомних громадян ОСОБА_5 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: Радій ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заінтересована особа: Інгульський районний відділ в місті ОСОБА_1 Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. 12 Продольна, 42-а.

Заінтересована особа: Центр реінтеграції бездомних громадян ОСОБА_5 праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Кругова, 47.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «17» вересня 2018 року.