Провадження № 2/761/1503/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі Триндюк А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Коновала Д.В.,

представника третьої особи ОСОБА_5 (пр-к ОСОБА_6.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, та відповідно до уточненої позовної заяви просив суд: визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 при засвідчені 14 липня 2014 року згоди на продаж квартири АДРЕСА_1;

Зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 вжити заходів щодо скасування згоди ОСОБА_1 на продаж квартири АДРЕСА_1 засвідчену 14 липня 2014 року та зареєстровану в реєстрі за реєстровим №626;

Ухвалою суду від 13.07.2018 року провадження у вказаній цивільні справі в частині позовних вимог про стягнення з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10. на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 109 000,00 грн. - закрито за заявою позивача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його дружина ОСОБА_2 є власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Позивач є співвласником вищезазначеної квартири, оскільки квартира була набута за час шлюбу і є об'єктом права спільної сумісної власності. В кінці травня 2015 року, позивач дізнався, що належна йому на праві спільної сумісної власності квартира була відчужена відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 29 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., за реєстровим №2299. Позивачу стало відомо, що під час укладання договору купівлі-продажу, ним, нібито, була надана письмова згода на продаж квартири, яка засвідчена 14 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10. за реєстровим №626. Позивач зазначає, що його дружина ОСОБА_2, від імені якої вчинявся правочин, належну їм квартиру не продавала, договір купівлі-продажу, посвідчений 29 липня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим №2299, укладався на підставі довіреності, виданої дружиною позивача ОСОБА_2, та посвідченої 11 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем С.П. за реєстровим №672. Позивач не надавав згоди на продаж квартири, підпис на відповідній заяві виконано не ним, що встановлено висновком експертзи, призначеної в межах кримінального провадження, що розслідується Шевченківським УП ГУНП в м. Києві. Позивач вважає, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, яка 14 липня 2014 року засвідчила письмову згоду ОСОБА_1 на продаж квартири, вчинила неправомірно, оскільки в заяві про надання позивачем згоди на продаж квартири невірно зазначено серію та номер його паспорту. При посвідченні заяви не було встановлено факту реєстрації шлюбу, та нотаріусом на заяві про згоду на відчуження майна застосовано форму посвідчу вального напису №64 замість форми №44, яка не потребує встановлення фактів викладених в заяві, що не відповідає вимогам законодавства. За засвідченням заяви про згоду на продаж квартири він до приватного нотаріуса Дінпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10. не звертався.

Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначила, що до неї звернулася особа, яка пред'явила свій паспорт на ім'я ОСОБА_1 Сумнівів дійсності паспорту у приватного нотаріуса не виникло. Відповідачем в згоді від 14.07.2014 року, було засвідчено справжність підпису, та не посвідчувалися факти, викладені у документі. Оскільки встановити факт реєстрації шлюбу за поданими особою документами можливості не було, ОСОБА_10. було застосовано форму 64 засвідчення підпису, відповідно до правил ведення нотаріального діловодства. Підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було, тому приватним нотаріусом засвідчено справжність підпису на заяві ОСОБА_1 за реєстровим номером 626.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6 вважав, що позов задоволенню не підлягає.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій вважала, що позов підлягає задоволенню та просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснив, що відчуження квартири за адресою: кв. АДРЕСА_1, відбувалося без його згоди. Нотаріуса ОСОБА_10. він не бачив до березня 2017 р. 14.07.2014 р., в офісі нотаріуса ОСОБА_10. ніколи не був. Свій паспорт позивач не губив і нікому не надавав, ніякої заяви у нотаріуса не засвідчував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - подружжя, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого 27.12.1986 р. відділом РАГС Радянського РВК м. Києва. ОСОБА_2 є власником квартири по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 19.04.2000 р. Першою київською державною нотаріальною конторою за реєстровим №23-924. Позивач є співвласником вищезазначеної квартири, оскільки квартира була набута під час шлюбу, а тому є об'єктом права спільної сумісної власності.

В кінці травня 2015 року позивач дізнався, що 09 липня 2014 року вищевказа квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. за реєстровим №2299. При укладанні договору, нотаріусу було надано заяву-згоду ОСОБА_1 на продаж квартири АДРЕСА_1, засвідчену 14 липня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим №626.

24.12.2015 р. в межах досудового розсілідування кримінального провадження №0005943 від 25.05.2015 р., що здійснюється Шевченківським УП ГУНП в м. Києві, була проведена почеркознавча експертиза, відповідно до висновку якої, рукописний напис та підпис, від імені ОСОБА_1, в заяві від 14.07.2014, завіреній приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, виконано не ОСОБА_1 а іншою особою.

На запит ОСОБА_1 Міністерством юстиції України було надано відповіді № 8-20154/13.1 від 26.10.2015 р., №І-2917-04.2 від 13.01.2017 р., особу ОСОБА_1, при вчиненні нотаріальної дії, було встановлено за паспортом серії НОМЕР_2, виданим Харківським РУ МУ МВС України в м. Києві 10.12.1999, в той час, як паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_2, виданий Харківським РУГУ МВС України в м. Києва виданий 10.12.1999 р.

При проведенні перевірки за скаргою ОСОБА_1, Міністерством юстиції України №11252/КО-6978/19 від 27.03.2017, встановлено, що 14.07.2014 за реєстровим №626 приватним нотаріусом ОСОБА_10. засвідчено справжність підпису на заяві про згоду на укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом ОСОБА_10. під час засвідчення справжності підпису ОСОБА_1 на заяві про згоду на відчуження майна, замість форми №44 посвідчувального напису було застосовано форму посвідчувального напису №64, яка не потребує встановлення факту реєстрації шлюбу, що не відповідає вимогам додатку 25 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 №3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за №1318/18613.

За наслідками вищевказаної перевірки діяльність приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаірального округу ОСОБА_10. тимчасово зупинена на час проходження нею підвищення кваліфікації.

Вищевказані результати перевірки є чинними, ніким не скасовувалися та приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаірального округу ОСОБА_10. не оскаржувалися.

З вищевикладеного вбачається, що дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10., під час засвідчення заяви ОСОБА_1 про згоду на продаж майна були неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 при засвідчені 14 липня 2014 року згоди на продаж квартири АДРЕСА_1 за реєстровим №626, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 вжити заходів щодо скасування згоди ОСОБА_1 на продаж квартири АДРЕСА_1, засвідчену 14 липня 2014 року, за реєстровим №626, то вона задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не передбачає такий спосіб захисту права.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вказаних обставин, позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», інструкцією при вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 при засвідченні 14 липня 2014 року справжності підпису на згоді на продаж квартири АДРЕСА_1, зареєстрованої в реєстрі за реєстровим № 626.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 640,00 грн., судовий збір за подачу заяв про забезпечення доказів в розмірі 640,00 грн., а всього підлягає стягненню 1280,00 грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: