Справа № 523/1729/18
Провадження №2/523/2318/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Правди Н.А.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до КП "Міське агенство приватизації житла", Департамента міського господарства ОМР, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання недійсним і скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва на право власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації №195260 від 05.04.2006 року на імя ОСОБА_2 та визнання недійсним і скасування свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОМР на квартиру АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_2.

Позов ґрунтується на положеннях ст.345 ЦК України, ст.ст.5,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В позовній заяві зазначено, що позивач зареєстрована та проживає в квартирі №27, по вулиці Одеська, будинок №58/6, в м.Одесі, з 1990 року. Її діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані у вказаній квартирі з 2013 року.

Деякий час позивач та діти проживали за межами України.

Після того, як позивачу стало відомо про незаконне вселення до її квартири інших осіб, до суду було подано позов про визнання права користування, виселення, вселення. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 02.02.2016 року, вимога про визнання права користування позивачем квартири №27, по вулиці Одеська, будинок №58/6, в м.Одесі відхилена з підстав відсутності спору про її право користування через відсутність визнання позивача такою, що втратила це право. Вимога про виселення інших осіб задоволена. Вимога про вселення позивача в квартиру №27, по вулиці Одеська, будинок №58/6, в м.Одесі задоволена. Рішення суду набрало законної сили 15.02.2016 року.

На теперішній час позивач збирається приватизувати вказану квартиру, однак на імя ОСОБА_2 видано розпорядження органу приватизації №195260 від 05.04.2006 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОМР на квартиру АДРЕСА_1, на імя ОСОБА_2.

Позивач письмової згоди на передачу квартири у власність шляхом приватизації не давала.

Спірне розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету ОМР на квартиру АДРЕСА_1 порушує права позивача, що змусило звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач підтримала позов.

Представник відповідачів надала відзив на позов в якому зазначила, що позов відповідачі не визнають, так як спірне розпорядження та свідоцтво про право власності на житло видане у відповідності до чинного законодавства за наявності документів, що підтверджують реєстрацію ОСОБА_2 у спірній квартирі. Підстав для відмови заявнику у приватизації житла не було. В судовому засіданні представник відповідачів підтримала свою позицію викладену у відзиві на позов.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи без його участі не надав, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Судом встановлено:

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 02.02.2016 року (справа №523/17358/15-ц), яке набрало законної сили 15.02.2016 року, встановлено обставини реєстрації та проживання позивача з 1990 року і її дітей з 2013 року у квартирі АДРЕСА_1. Також цим рішенням встановлено, що будинок №58/6 по вулиці Одеська в м.Одесі є комунальною власністю та перебуває на балансі КП «ЖКС «Пересипський». Також встановлена обставина, що ОСОБА_1 не визнавалась особою що втратила право користуватись житловим приміщенням - квартирою №27 по вулиці Одеська будинок №58/6 в м.Одесі.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, зазначені обставини не доказуються при розгляді цієї справи, так як позивач є особою щодо якої вони встановлені.

КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР, як орган приватизації, видало Розпорядження №195260 від 05.04.2006 року на імя ОСОБА_2, про передачу йому в приватну власність квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м.

Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради 05.04.2006 року, ОСОБА_2 видано свідоцтво №12-30612 про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м.

Згідно витягу №33337523 від 09.02.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на обєкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м., у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

З документів, що надані відповідачами до відзиву на позов, встановлено, що підставою для приватизації спірного житла одноособово, на імя ОСОБА_2, стала Довідка про склад сім'ї наймача ізольованої квартири, в яку внесено тільки одну особу що мешкає і має право на житло - ОСОБА_2.

Таким чином судом було встановлено, що приватизація була здійснена на одну особу, незважаючи на те, що у квартирі була зареєстрована також позивач та її діти, які теж мають право на приватизацію житла.

Доказу письмової згоди позивача на приватизацію спірного житла не надано.

Згідно 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст.ст.5,8 Закону України «По приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно з ч. 3 ст.48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що розпорядження КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР, як органу приватизації, №195260 від 05.04.2006 року на імя ОСОБА_2, про передачу йому в приватну власність квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м. є незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Оскільки підставою видачі свідоцтва про право власності на вказану квартиру 05.04.2006 року за №12-30612, було згадане розпорядження органу приватизації, то суд дійшов висновку, що свідоцтво про право власності є недійсним на підставі ч. 1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України.

Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,5, 76-82, 217-244, 258-261 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження №195260 від 05.04.2006 року видане КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, як органом приватизації, про передачу ОСОБА_2 в приватну власність квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло №12-30612 від 05.04.2006 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, ОСОБА_2, щодо квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2018 року.

Суддя: