Справа № 301/2074/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2018 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді Марковича І.І.

при секретарі Чийпеш А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Луківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 01.10. 2018 року з даним позовом посилаючись на те, що 02 березня 2018 року помер його тато, ОСОБА_2. Після смерті тата відкрилася спадщина на все його майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Луково, вул. Шевченка, 8, який побудований у 1968 році і належав покійному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САА№968904 від 30.06.2003 року та п'ять земельних ділянок: одна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та чотири ділянки, а саме: площею 0,027 га, 0,069 га, 0,146 га та 0,40 га для ведення особистого селянського господарства і знаходилися біля будинку та в урочищах «Плеша» і «Городи», що належали покійному на підставі державного акта на право приватної власності на землю IV -ЗК №001070 від 10.09.2002 року. До смерті тато заповіту не залишив. На момент смерті ОСОБА_2, за адресою с. Луково, вул. вул. Шевченка, 8 проживав позивач з сім'єю та його мама ОСОБА_3. ОСОБА_3, від свого права на отримання частки у спадковому майні відмовилася, про що подала відповідну заяву. Згідно записів погосподарських книг вищезазначений спадковий будинок та земельні ділянки на день смерті належали ОСОБА_2, а після його смерті позивачу, як особі, яка фактично прийняла спадщину.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 для оформлення спадщини. Після смерті батька з'ясувалося, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно та державний акт на право власності були втрачені. ОСОБА_2 документів знайшов тільки їх копії, до того ж навіть нотаріально не засвідчені, але отримати оригінал, або оформити інший не можливо, так як батько помер. До того ж, під час перевірки документів з'ясувалося, що в свідоцтві про смерть, державному акті на право власності на землю, та свідоцтві про право власності на нерухоме майно ім'я та по батькові покійного було зазначено як ОСОБА_5, а в свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про одруження його батьків ім'я та по батькові тата вказані як ОСОБА_6. Такі розбіжності у «імені» та «по батькові» виникли в результаті вільного перекладу за часів СРСР відповідними особами Луківської сільської ради.

В зв'язку з цим, позивач не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок та земельні ділянки, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Розгляд справи проведено у відсутності сторін відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та поданих заяв.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

02 березня 2018 року помер його тато, ОСОБА_2, про що 25 листопада 2013 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 17 та видано свідоцтво про смерть, серія І-ФМ №163054 від 25 листопада 2013 року.

Після смерті тата відкрилася спадщина на все його майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Луково, вул. Шевченка, 8, який побудований у 1968 році і належав покійному на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія САА№968904 від 30.06.2003 року та п'ять земельних ділянок: одна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та чотири ділянки, а саме: площею 0,027 га, 0,069 га, 0,146 га та 0,40 га для ведення особистого селянського господарства і знаходилися біля будинку та в урочищах «Плеша» і «Городи», що належали покійному на підставі державного акта на право приватної власності на землю IV -ЗК №001070 від 10.09.2002 року.

До смерті тато позивача заповіту не залишив.

На момент смерті ОСОБА_2, за адресою с. Луково, вул. вул. Шевченка, 8 проживав позивач з сім'єю та його мама ОСОБА_3, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Луківської сільської ради №423 від 18.09.2018 року.

ОСОБА_3, від свого права на отримання частки у спадковому майні відмовилася, про що подала відповідну заяву.

Згідно записів погосподарських книг вищезазначений спадковий будинок та земельні ділянки на день смерті належали ОСОБА_2, а після його смерті позивачу, як особі, яка фактично прийняла спадщину.

Після смерті позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 для оформлення спадщини, де з'ясувалося, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно та державний акт на право власності були втрачені.

До того ж, під час перевірки документів з'ясувалося, що в свідоцтві про смерть, державному акті на право власності на землю, та свідоцтві про право власності на нерухоме майно ім'я та по батькові покійного було зазначено як ОСОБА_5, а в свідоцтві про народження позивача та свідоцтві про одруження його батьків ім'я та по батькові тата вказані як ОСОБА_6. Такі розбіжності у «імені» та «по батькові» виникли в результаті вільного перекладу за часів СРСР відповідними особами Луківської сільської ради.

Згідно вимог передбачених у ст. 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є «визнання права».

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 392, 1216, 1217, 1268,ЦК України, суд, -

Р І Ш И В :

ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок, загальною площею 121,6 кв. м., житлова площа 82,4 кв. м. побудований у 1968 році, позначений літерою А, вбиральню, позначену літерою А, свинарник, позначений літерою В, літню кухню, позначену літерою Г, огорожу,позначену №1-4, що знаходиться за адресою с. Луково, вул. Шевченка, 8, Іршавського району Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування, право власності на п'ять земельних ділянок: одна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована за адресою с. Луково, вул. Шевченка, 8, Іршавського району Закарпатської області та чотири ділянки, а саме: площею 0,027 га, 0,069 га, 0,146 га та 0,40 га для ведення особистого селянського господарства і знаходилися біля будинку та в урочищах «Плеша» і «Городи», що належали покійному на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІУ-ЗК №001070 від 10.09.2002 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області. При цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів » № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя : І. І. Маркович