Справа № 523/7807/18
Провадження №2/523/3602/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Шевчук М. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на 1/2 частину квартири, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до суду, в якій просить визнати її особистою приватною власністю 1/2 частину квартири № 214 по вулиці Висоцького в будинку № 23 в місті Одесі, яка придбана під час шлюбу з ОСОБА_2 та зареєстрована за ним на праві власності. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що з 15 вересня 2001 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. В період шлюбу позивачем та її матірю ОСОБА_3 було придбано зазначену вище квартиру, право власності на яку було оформлено на ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Вказану 1/2 частину квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_2, позивач вважає особистою приватною власністю, оскільки придбана вона була за її особисті кошти та особисті кошти її матері від продажу власної квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 грудня 2007 року. З наведених підстав позивач просить визнати 1/2 частину квартири № 214 по вулиці Висоцького в будинку № 23 в місті Одесі, право власності на яку зареєстровано за відповідачем, її особистою приватною власністю.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву в якій підтримав предявлені позовні вимоги, просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився. Судова повістка з зазначенням дати та часу розгляду справи направлялась належним чином. Судову повістку було повернуто на адресу суду з відміткою про те, що ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживає, відтак він вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи у відповідність до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

З письмової згоди представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) В. Є. перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2001 року, який зареєстровано Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1875.

За час перебування сторін у шлюбі ОСОБА_2 та матірю позивача ОСОБА_3 було придбано квартиру № 214, розташовану в будинку № 23 по вул. Висоцького в м. Одесі шляхом укладання договору уступки права вимоги від 01 жовтня 2007 року, укладеного з ТОВ «Харрісонс-Транс-Сервіс» та ЧП «Виробничо-комерційна фірма «Адмірал» як первісними інвесторами. Згідно зазначеного договору ОСОБА_2 Є Л. та ОСОБА_3 взяли на себе зобовязання по сплаті первісному інвестору грошових коштів в розмірі по 79764,75 гривень та додатково ОСОБА_2 зобовязався сплатити 2525 гривень. Відтак, загальна сума, за якою було придбано житлове приміщення становить 162054,50 гривень.

Згідно копії свідоцтва про право власності від 08 лютого 2008 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках. Дані обставини також підтверджуються копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 лютого 2008 року № 17924195.

У відповідність до копії свідоцтва про смерть серії VI-MIO № 627663 ОСОБА_3 померла 02 січня 2013 року, актовий запис № 2911. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2015 року, виданого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3, померлої 02 січня 2013 року, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У відповідність до п.п. 1-3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 340 від 30 березня 2000 року вирішено питання про приватизацію державного житлового фонду, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_3. Згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 30 березня 2000 року житлове приміщення за зазначеною вище адресою належало на праві приватної власності ОСОБА_4 та Болдирєвій (після уклаедння щлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_7 в порядку приватизації. Отже, до моменту укладення шлюбу з ОСОБА_2 позивачем та її матірю було приватизовано квартиру за вказаною адресою, відтак зазначене житлове приміщення, а саме його 1/2 чатина, належало на праві власності ОСОБА_6 та було її особистою власністю.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого 13 грудня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 продали ОСОБА_9 квартиру за адресою: АДРЕСА_3, за ціною 257550 гривень, тобто частка ОСОБА_6, яка є її особистими грошовими коштами становить 128775 гривень. Крім того, в матеріалах справи наявна копія розписки від 05 листопада 2007 року, відповідно до якої ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 завдаток в розмірі 500 доларів США в рахунок підтвердження своїх зобовязань щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3. Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що всі виплати, проведені у відповідність до договору уступки права вимоги від 1 жовтня 2007 року за період з 08 листопада 2007 року по 15 грудня 2007 року, були виплачені з грошових коштів, отриманих від продажу квартири, яка була особистою приватною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_2 згідно договору уступки права вимоги від 01 жовтня 2007 року та зобовязувались сплатити вартість житлового приміщення до 15 грудня 2007 року, тобто через два дні після продажу ОСОБА_6 своєї власної квартири АДРЕСА_4. Так як частка грошових коштів, отриманих позивачем від продажу власної квартири, фактично покриває суму грошових коштів, сплачених ОСОБА_2 за придбання вказаної квартири, то наявні підстави стверджувати, що частина спірного житлового приміщення, яка оформлена на імя відповідача під час перебування його у шлюбі з ОСОБА_6 була придбана за особисті грошові кошти останньої, а відтак є її особистою приватною власністю.

В даному випадку, суд приймає до уваги не лише факт придбання спірного житлового приміщення за час шлюбу, але також враховує участь кожного з подружжя в набутті майна своїми коштами або працею. Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15.

Зі сторони відповідача суду не надано жодних доказів, які б спростовували доводи, викладені позивачем.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 316-317, 319, 325, 355, 368 ЦК України, ст.ст. 57, 60 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1) право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 10 жовтня 2018 року.

Суддя