Суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Журавель В. І., Крата В. І.
19 вересня 2018 року
справа № 554/8984/17-ц
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (головуючого), Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В.М., Крата В. І., касаційну скаргу ОСОБА_6 залишив без задоволення, а постанову апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року без змін.
При цьому колегія суддів зробила такий висновок: «Апеляційний суд, установивши, що КП «ЖЕО №2» обслуговує будинок на майдані Незалежності, 7 у місті Полтаві, а ОСОБА_6, як власник нежитлового приміщення у цьому будинку, має на рівні з власниками/наймачами квартир виконувати обов'язок з оплати наданих КП «ЖЕО № 2» послуг, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася. Відсутність доказів направлення відповідачу калькуляцій, актів, рахунків не є доказом неналежного надання КП «ЖЕО № 2» послуг та підставою для звільнення ОСОБА_6 від виконання покладеного на неї відповідно до договору обов'язку».
Не можемо погодитися з цим рішенням колегії суддів з таких причин.
1. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
1.1. Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов'язковість договору.
Тобто з укладенням договору та виникненням зобов'язання його сторони набувають обов'язки (а не лише суб'єктивні права), які вони мають виконувати.
1.2. Не виконання обов'язків, встановлених договором, може відбуватися при:
(1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін;
(2) розірванні договору в судовому порядку;
(3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом;
(4) припинення зобов'язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України;
(5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
2. Згідно частини першої статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.
2.1. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 554/2542/16-ц зроблено висновок, що прострочення кредитора полягає або в безпідставній відмові від прийняття належного виконання, або в невиконанні кредиторських обов'язків, або в інших діях чи бездіяльності з боку кредитора, які не дозволяють боржнику виконати зобов'язання належним чином.
3. У постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2014 у справі № 3-7гс14 зроблено висновок, що «сторони у договорі визначили акт приймання-передачі виконаних робіт суттєвим елементом встановлених між ними правовідносин, а тому договір як джерело матеріального права при вирішенні спору підлягав застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 ЦК України. Зміст договору сторін і додаткових угод свідчить про те, що бонусний платіж за обумовлену роботу підлягав сплаті на підставі оформленого належним чином акта приймання-передачі виконаних робіт, за умови не тільки виконання юридичних послуг, що оплачувалося гарантованим платежем, але і досягнення економіко-правового ефекту для замовників, що могло бути оплачено бонусним платежем. Цей ефект сторони у договорі визначили конкретно як прийнятний для замовників результат. Тому включення такого результату до змісту розуміння поняття послуги, зазначеної у статті 901 ЦК України, може забезпечити правильне застосування норм матеріального права при вирішенні цього спору».
4. Суд першої інстанції встановив, що між КП «ЖЕО № 2» (балансоутримувач будинку) та фізичною особою ОСОБА_6 (користувач) укладений договір про надання послуг № 732 від 24 вересня 2015 року (далі - договір).
4.1. Відповідно до розділу 1 договору балансоутримувач будинку зобов'язується надати користувачу послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором. Користувач приміщення приймає участь у витратах на виконання зазначених послуг пропорційно займаній загальній площі нежитлового приміщення.
4.2. У пункті 1.3 договору визначено місце надання/отримання послуг - нежитлове приміщення № 7 на майдані Незалежності у місті Полтаві, загальною площею 238,8 кв. м, використовується як офіс та належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2015 року.
4.3. Відповідно до пункту 3.1.2 договору балансоутримувач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території (згідно калькуляції), які складаються з участі у прибиранні прибудинкової території; технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем; дератизації, дезінсекції; обслуговування димовентиляційних каналів; освітлення місць загального користування.
4.4. Згідно пункту 3.1.3 договору балансоутримувач зобов'язується щомісячно надавати користувачу приміщення рахунки на оплату та акти наданих послуг за утримання будинку та прибудинкової території.
4.5. Документальним підтвердженням прийняття послугвідповідно до пункту 3.2.8 договору є акт наданих послуг, який підписується сторонами щомісячно.
4.6. У розділі 4 договору сторони домовилися, що плата за надання послуг на момент підписання договору становить до 1,00 грн. з ПДВ за 1 кв. м. загальної площі. Попередня оплата в розмірі 20 % від щомісячної плати за надання послуг Користувачем має бути перерахована балансоутримувачу будинку протягом одного робочого дня з моменту отримання повідомлення-рахунку та калькуляції до договору. Плата за надання послуг фіксована і може змінюватися кожен квартал шляхом повідомлення - рахунку та калькуляції до Договору. Оплата фактичної суми за надання послуг здійснюється на підставі рахунку, акту наданих послуг виписаних Балансоутримувачем будинку. Плата за надання послуг перераховується на розрахунковий рахунок Балансоутримувача будинка, не пізніше 10-го числа наступного місяця за звітним.
5. Встановивши, що відсутні належні, допустимі докази по справі, що б свідчили про прийняття користувачем послуг за договором (п. 3.2.8 Договору), отримання ним належним чином оформлених відповідно до умов договору (п. 3.2.8) Актів наданих послуг та отримання ним рахунків на оплату, суд першої інстанції, з врахуванням змісту укладеного між сторонами договору, зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову.
6. Тому колегії суддів слід було касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2018 року скасувати, а рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 14 лютого 2018 року залишити в силі.
Судді: В. І. Журавель