У Х В А Л А

16 жовтня 2018 року

Справа № 711/3953/15-ц

Провадження № 14-421 цс 18

Велика Палата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ткачука О. С., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом Публічного акціонерного товариства (далі також - ПАТ) «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності

за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 22 лютого 2016 року (далі також - заява про перегляд), і

в с т а н о в и л а:

у травні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - кредитор) звернулося з вказаним позовом і з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 (далі - позичальник) заборгованість ц сумі 20 698,25 доларів США (508 641,94 грн).

Мотивувало тим, що 21 березня 2006 року уклало з позичальником кредитний договір № 010/02-2/126/01-06, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 35 000 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою 14 % річних (далі - кредитний договір). Зазначало, що, порушуючи умови кредитного договору, позичальник узяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку просила стягнути у судовому порядку.

28 травня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкас ухвалою відкрив провадження у справі.

У грудні 2015 року позичальник звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Мотивувала тим, що кредитор порушив вимоги закону щодо надання кредиту, кредитний договір містить несправедливі умови про погашення кредиту та сплати відсотків у доларах США.

Просила суд визнати недійсними генеральну кредитну угоду від 21 березня 2006 року № 010/02-2/126/01-06, додаток № 1 - кредитний договір від 21 березня 2006 року № 010/02-2/126/01-06 та застосувати наслідки недійсності правочинів.

17 грудня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкас ухвалою прийняв до спільного розгляду зустрічний позов позичальника та первісний позов кредитора.

22 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкас ухвалив рішення, яким позовні вимоги кредитора задовольнив: стягнув на його користь з позичальника заборгованість, яка виникла станом на 25 серпня 2015 року (заборгованість за кредитом - 16 417,52 доларів США, заборгованість за процентами - 3 458,25 доларів США та пеню - 18 173,14 грн); у задоволенні зустрічного позову суд відмовив.

Рішення мотивував тим, що кредитор правомірно надав позичальнику кредит у доларах США, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» мав банківську ліцензію Національного банку України від 3 грудня 2001 року № 10 на право здійснення банківських операцій і дозвіл НБУ від 10 лютого 2004 року № 10-3 на право здійснення операцій з валютними цінностями. Суд вказав, що 13 березня 2015 року кредитор звернувся до позичальника з вимогою про дострокове повернення кредиту, процентів і сплату пені за кредитним договором через прострочення позичальником виконання зобов'язань з погашення кредиту, оскільки станом на березень 2015 року позичальник більше чотирьох місяців поспіль не здійснювала погашення заборгованості. Суд першої інстанції зазначив, що у кредитному договорі чітко вказано, що погашення кредиту та процентів здійснюється позичальником у доларах США, а тому з позичальника на користь кредитора заборгованість за кредитом та процентами має бути стягнена в іноземній валюті (доларах США) без зазначення її еквіваленту у гривні. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вважав, що позичальник не довела підстави для визнання недійсними спірних правочинів.

7 липня 2016 року Апеляційний суд Черкаської області ухвалою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

Мотивував тим, що через невиконання позичальником зобов'язання за кредитним договором утворилась заборгованість, яка має бути стягнута на користь кредитора.

17 серпня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою залишив без змін рішення судів першої й апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій про те, що через невиконання позичальником зобов'язання за кредитним договором утворилась заборгованість, яка має бути стягнута на користь кредитора. Крім того, суд касаційної інстанції вважав, що суди дійшли правильного висновку про те, що кредитор правомірно надав позичальнику кредит у доларах США.

У листопаді 2017 року відповідно до статті 355 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на той час, позичальник звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 22 лютого 2016 року.

1 грудня 2017 року Верховний Суд України ухвалою залишив без руху заяву про перегляд судових рішень та роз'яснив позичальнику необхідність у строк до 27 грудня 2017 року уточнити підставу перегляду судового рішення та вказати, які судові рішення є підтвердженням відповідної підстави перегляду, передбаченої статтею 355 ЦПК України.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон № 2147-VІІІ), яким ЦПК України викладений у новій редакції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Підпункт 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ передбачає, що якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

27 грудня 2017 року позичальник подала клопотання про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень, відповідно до якого підставою для перегляду вважає неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права на підставі підпункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України в редакції, чинній на час подання заяви, а саме: статей 11, 15, 18, 21, частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», підпункту «г» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України, а також пункту 1 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 10, частин першої та другої статті 11, частини другої статті 27, статей 57, 58, 59, 60, статті 64, пунктів 5 та 7 частини шостої статті 130, частин першої та другої статті 131, статей 133, 134, 135, 137, 151, 152, 153, 168, частин четвертої, п'ятої, шостої статті 209, частини третьої статті 212 ЦПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, статей 215, 230, 1046, частини першої статті 1051 Цивільного кодексу України, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень позичальник звертає увагу на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 25 травня 2016 року у справі № 667/3659/15-ц,

- від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-26251св14;

- від 23 вересня 2015 року у справі № 6-10901св15,

- від 23 січня 2017 року у справі № 569/19957/14-ц,

- від 26 жовтня 2016 року у справі № 449/1318/13-ц,

- від 12 квітня 2017 року у справі № 463/3660/15-ц,

- від 15 лютого 2017 року у справі № 585/2353/16-ц,

- від 25 травня 2016 року у справі № 667/3659/15-ц,

- від 22 березня 2017 року у справі № 466/7032/15-ц,

- від 15 березня 2017 року у справі № 641/9202/15-ц,

- від 16 листопада 2016 року у справі № 404/6312/15-ц,

- від 15 березня 2017 року у справі № 756/7180/14-ц,

- від 3 червня 2015 року у справі № 6-9627св15,

- від 1 лютого 2017 року у справі № 442/445/15-ц,

- від 25 травня 2016 року у справі № 308/3885/15-ц,

- від 13 квітня 2016 року у справі № 752/18046/14-ц,

- від 20 серпня 2014 року у справі № 6-17634св14,

- від 10 грудня 2014 року у справі № 6-22081св14,

- від 14 вересня 2016 року у справі № 750/1951/15-ц,

- від 13 липня 2016 року у справі № 761/15783/15-ц,

- від 16 листопада 2016 року у справі № 296/10790/15-ц.

У цих судових рішеннях, на думку позичальника, інакше, ніж у справі № 711/3953/15-ц, застосовані вищевказані норми права. Тому позичальник просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року та рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 22 лютого 2016 року, а також ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог кредитора відмовити та задовольнити повністю вимоги позичальника за зустрічним позовом.

У січні 2018 року заяву про перегляд разом із доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

7 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду ухвалою відкрив провадження у справі.

23 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до розгляду.

5 вересня 2018 року Верховний Суд у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Мотивував тим, що заява про перегляд судових рішень відповідно до правил, що діяли на момент її подання, повинна розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України, а тому згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, визначав, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (підпункт 1 частини першої статті 355).

На час подання заяви про перегляд судами касаційної інстанції були: у цивільних справах - Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (стаття 323 ЦПК України у відповідній редакції), у господарських справах -Вищий господарський суд України (стаття 108 Господарського процесуального кодексу України у відповідній редакції), а в адміністративних справах - Вищий адміністративний суд України (стаття 210 Кодексу адміністративного судочинства України у відповідній редакції).

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 3602 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, справа про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 4 частини першої статті 355, розглядається Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 3602 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Таким чином, справа про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, розглядалася на спільному засіданні відповідних судових палат лише тоді, коли заява про перегляд судового рішення була подана з підстави неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 5 вересня 2018 року вказує, що до заяви про перегляд указаних судових рішень у цій справі позичальником додано, зокрема, копії постанов Вищого адміністративного суду України від 3 березня 2016 року у справі № 800/11653/13-а та від 9 липня 2013 року у справі № 9991/81569/12.

Проте у клопотанні про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень від 27 грудня 2017 року позичальник вказаними постановами Вищого адміністративного суду України заяву про перегляд не обґрунтовує, а як підставу для перегляду судових рішень наводить лише ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що заява позивача з урахуванням поданого 27 грудня 2017 року клопотання про усунення недоліків заяви про перегляд судових рішень не містить обґрунтування неоднакового застосування норм права судами касаційної інстанції різної юрисдикції. А тому з огляду на зміст вказаного клопотання судом, встановленим законом для розгляду цієї заяви про перегляд, є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (підпункт 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ).

Керуючись підпунктами 1 і 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року, ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 7 липня 2016 року, рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 22 лютого 2016 року повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. С. Ткачук
О. Р. КібенкоО. Г. Яновська
В. С. Князєв