У х в а л а

04 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 675/2489/16-ц

провадження № 61-19020 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання рішень та державного акта на право власності на земельну ділянку недійсними, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 23 січня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 24 квітня 2018 року поновлено представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження судових рішень, касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 07 червня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 на зазначені судові рішення визнано неподаною та повернуто заявникові у зв'язку з невиконанням ухвали суду касаційної інстанції

від 24 квітня 2018 року.

У липні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 23 січня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 23 липня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: запропоновано звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надати відповідні докази на підтвердження поважності пропуску процесуального строку.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 28 серпня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків, визнавши наведені підстави для поновлення строку неповажними та запропоновано надати інші підстави для його поновлення.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 28 серпня 2018 року заявником подано до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на поважність причин його пропуску.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки звертався до суду касаційної інстанції, проте його касаційну скаргу визнано неподаною та повернута, так як не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 07 червня 2018 року. Зазначав, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду.

Однак такі підстави для поновлення строку не можна визнати поважними

з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й

у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України»

від 8 листопада 2005 року.

Ураховуючи наведене, та те, що ухвалою судді Верховного Суду від 28 серпня 2018 року підстави для поновлення строку за подання касаційної скарги були визнані неповажними, а у поданому другому клопотанні не зазначені причини та підстави пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, за яких заявникуперешкоджало виконати вищезазначену ухвалу суду касаційної інстанції від 24 квітня 2018 року, у визначений судом строк, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, частиною третьою

статті 328 ЦПК України 2004 року, пунктом 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання рішень та державного акта на право власності на земельну ділянку недійсними, скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько