Ухвала

Іменем України

10 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 761/9425/16

провадження № 61-44938ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення дій, які порушують право та визнання недійсними рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовними вимогами до товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» (далі -

ТСББ «Комфорт»), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8 про припинення дій, які порушують право та визнання недійсними рішень.

В судовому засіданні представник ТСББ «Комфорт» ? КорнієнкоМ. С. заявила клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до

ТСББ «Комфорт», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8 про припинення дій, які порушують право та визнання недійсними рішень, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_4 уже повторно залишила залу судового засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня

2018 року клопотання представника ТСББ «Комфорт» ? Корнієнко М. С. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 задоволено. Позовну заяву ОСОБА_4 до ТСББ «Комфорт», ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення дій, які порушують право та визнання недійсними рішень залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що

15 травня 2018 року відбулось судове засідання у справі, позивач заявила про відвід головуючого судді, який було відхилено ухвалою, після чого позивач попросила надати час для підготовки нової заяви про відвід головуючого судді та після відхилення цього клопотання самовільно залишила залу судового засідання. В судовому засіданні, яке відбулось

15 червня 2018 року, після відхилення першої заяви про відвід та перед видаленням суду до нарадчої кімнати щодо вирішення другої заяви про відвід головуючого судді, позивач повторно залишила залу судового засідання.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції та виходив із того, що судом при розгляді справи не допущено порушень норм процесуального права.

02 жовтня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, порушено такі норми процесуального права:

? частину першу статті 248 ЦПК України, оскільки в судових засіданнях суду першої інстанції, які відбулися 15 травня 2018 року та 15 червня 2018 року, секретар судового засідання вів не протоколи судового засідання, а журнали судового засідання;

? частини другу-третю статті 240 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції після оголошення перерв у судових засіданнях 15 травня 2018 року та 15 червня 2018 року не було повідомлено ОСОБА_4 про місце, дату і час продовження судового засідання;

? частини п'яту-шосту статті 223 ЦПК України, оскільки ОСОБА_4 не була належним чином повідомлена після оголошення судом першої інстанції перерв 15 травня 2018 року та 15 червня 2018 року про дату і час продовження розгляду справи, а також залишала залу судового засідання після їх завершення та з поважних причин.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 15 травня 2018 року після оголошення ухвали щодо заяви про відвід судді, позивач заявила клопотання про надання часу для підготовки нової заяви про відвід судді, у задоволенні цього клопотання відмовлено та позивач повідомила, що залишає судове засідання без вказівки на причини, після цього судом оголошено перерву на 2 хвилини.

15 травня 2018 року розгляд справи по суті не відбувся, після оголошеної перерви ОСОБА_4 до зали судового засідання не повернулася, розгляд справи було відкладено на 15 червня 2018 року.

Під час судового засідання 15 червня 2018 року, після заяви позивача про відвід та заслуховування думки представника відповідача, суд повідомив про видалення до нарадчої кімнати, після чого позивач повторно залишила зал судового засідання без зазначення причин.

Відповідно до частини п'ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до частини шостої 6 статті 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - п'ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

Вказана норма закону пов'язує право суду залишити позовну заяву без розгляду за таких умов: позивач був присутній в судовому засіданні, зокрема, його особу було встановлено в підготовчій частині судового засідання; позивач залишив зал судового засідання з власної ініціативи, не бажаючи брати участі в засіданні; розгляд справи не було закінчено; позивач не подав заяви (усної чи письмової) про розгляд справи за його відсутності.

Суди встановили обставини, передбачені законом як підстави для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки згідно з вимогами ЦПК України суд не має права розглядати справу за відсутності позивача (або його представника), який не подавав заяви про розгляд справи без нього і не з'явився в судове засідання чи покинув його до закінчення розгляду справи.

Аргументи касаційної скарги позивача про те, що вона не була повідомлена про судові засідання 15 травня 2018 року та 15 червня 2018 року, а судові засідання залишила з поважних причин не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач була присутня в цих судових засіданнях, а посилання позивача на причини, які зумовили залишення залу судового засідання, є такими, що не підтверджені фактичними обставинами справи.

Тобто позивач двічі без поважних причин залишила зал судового засідання, що є підставою для залишення позову без розгляду.

В частині доводів касаційної скарги про те, що під час судових засідань секретар судового засідання вів журнал, а не протокол судового засідання, Верховний Суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та третьою статті 248 ЦПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Протокол судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно, але не пізніше наступного дня після судового засідання і приєднується до справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що секретарем судового засідання у відповідності до статті 247 ЦПК України здійснювалось фіксування судового засідання технічним засобом, та було забезпечено ведення журналу судового засідання, в якому зазначено усі відомості, визначені для протоколу судового засідання. Само по собі найменування «журнал» замість «протокол» процесуального документу, складеного відповідно до вимог статті 248 ЦПК України, не дає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано залишив позовну заяву ОСОБА_4 без розгляду з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 223 ЦПК України.

За таких обставин відсутні очевидні підстави вважати, що оскаржувані судові рішення є неправильними.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального праває очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від

13 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про припинення дій, які порушують право та визнання недійсними рішень.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська