Справа № 462/6955/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М
Провадження № 22-ц/811/122/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2018 року в складі судді Румілової Н.М. у справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області та зобов'язання вчинити певні дії.

Обгрунтовуючи вимоги зазначав, що у провадженні державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Панчишин В.Р. перебуває виконавче провадження № 54525363.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.02.2018 у справі № 462/6955/15-ц визнано дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 54525363 - неправомірними та зобов'язано до вчинення дій. Рішення суду набрало законної сили.

Однак, надалі продовжується бездіяльність, порушуються його права, як стягувача.

27.05.2018 року звернувся до Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ із заявою-клопотанням з проханням зняти копії матеріалів виконавчого провадження № 54525363 та надіслати їх йому поштою рекомендованим листом. Однак, станом на час звернення зі скаргою не отримав жодної відповіді, що на його думку, є порушенням Закону України «Про звернення громадян». Просив суд визнати дії Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області у виконавчому провадженні № 54525363 неправомірними щодо не надання відповіді на його заяву від 27.05.2018 року; визнати дії державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Панчишина В.Р. - бездіяльністю у виконавчому провадженні № 54525363 щодо не зняття копій матеріалів виконавчого провадження та не надіслання їх йому рекомендованим поштовим відправленням; зобов'язати Залізничний ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області невідкладно надати йому відповідь на його заяву-клопотання від 27.05.2018 року; зобов'язати державного виконавця Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області Панчишина В.Р. зняти копії матеріалів виконавчого провадження № 54525363 та надіслати їх йому рекомендованим листом.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалу оскаржив ОСОБА_2, вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що у ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено надсилання документів виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак суд не дослідив матеріалів виконавчого провадження на предмет того, чи були надіслані стягувану копії постанов.

На думку апелянта, суд проігнорував пояснення державного виконавця, який підтвердив, що доказів про відправлення та вручення кореспонденції немає.

Покликається на те, що аналогічну скаргу, з тих самих підстав, про той самий предмет, однак інший номер виконавчого провадження, суд, перевіривши матеріали виконавчого провадження, задоволив.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою про призначення справи до розгляду від 16 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи без їх виклику.

Оскільки розгляд справи проведено без виклику учасників справи в судове засідання, за відсутності всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засдіання за допомогою звозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи наявні матеріали справи та вимоги закону колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця місцевий суд виходив з того, що державний виконавець керувався Інструкцією з організації примусового виконання рішень та надав стягувачу роз'яснення про порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, зняття з них копій. Діями державного виконавця Панчишина В.Р. не були порушені права стягувача в розумінні ст. 447 ЦПК України, ознаки бездіяльності в його діях відсутні.

Перевіривши матеріали справи та докази досліджені судом, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду враховуючи таке.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 13 Закону).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Також згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду по справі № 462/6955/15ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про демонтаж самочинно встановленого балкону.

27.05.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ із заявою-клопотанням зняти для нього копії матеріалів виконавчого провадження № 54525363 та надіслати їх йому поштою рекомендованим листом.

ОСОБА_2, як стягувач у виконавчому провадженні, вважаючи дії державного виконавця щодо не надання ВДВС відповіді на його звернення про надання копій матеріалів виконавчого провадження, вважав свої права порушеними, звернувся із відповідною скаргою в суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В свою чергу, згідно із п. 11 розд. 2 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор, як учасник виконавчого провадження, можуть знайомитися з матеріалами виконавчого провадження у відповідному органі державної виконавчої служби, офісі приватного виконавця у спеціально визначений для прийому громадян час і в тому обсязі, в якому вони бажають, за усним клопотанням до виконавця. Сторони виконавчого провадження (їх представники) або прокурор як учасник виконавчого провадження за бажанням можуть ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження в інший час. Виконавче провадження надається їм для ознайомлення на підставі письмової заяви, в якій зазначаються бажана дата та час ознайомлення. Ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження здійснюється у присутності виконавця або помічника приватного виконавця, про що у виконавчому провадженні робиться відмітка із зазначенням дати ознайомлення та підпису особи, яка ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження. Сторона виконавчого провадження (її представник) та прокурор, як учасник виконавчого провадження, мають право робити копії (фотокопії) з документів виконавчого провадження та виписки з них. Вилучення з матеріалів виконавчого провадження будь-яких документів не допускається.

Заперечуючи вимоги скарги ОСОБА_2 представник Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області - державний виконавець Панчишин В.Р., зазначав, що стягувач дійсно звертався із заявою про надання йому копій матеріалів виконавчого провадження і на його адресу 29 травня 2018 року було направлено простою поштовою кореспонденцією роз'яснення про порядок зняття копій з матеріалів виконавчого провадження з посиланням на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Поряд з цим, 18 липня 2018 року це роз'яснення було повторно направлено рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що державний виконавець, надаючи відповідь на заяву ОСОБА_2, керувався Інструкцією з організації примусового виконання рішень та надав йому роз'яснення про порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, зняття з них копій, відтак діями державного виконавця Панчишина В.Р. не були порушені права стягувача в розумінні ст. 447 ЦПК України, ознаки бездіяльності в його діях відсутні, а доказів того, що стягувачу, як стороні виконавчого провадження на попередньо подану заяву не надавались матеріали виконавчого провадження для ознайомлення, останній не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду про безпідставність скарги стягувача ОСОБА_2, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 19 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк