Справа № 226/1392/18
Справа № 226/1392/18
Провадження № 2/226/589/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2018 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю представника позивача Мощинської Н.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 30.09.2013 відповідач отримала кредит у розмірі 14000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та Банком договір. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором за станом на 30.04.2018 заборгованість за кредитом склала 13632 грн 55 коп., заборгованість за процентами за користуванням кредитом - 277073 грн 37 коп., за комісією та пенею за користуванням кредитом - 4550 грн 00 коп., за штрафом (фіксована частина) - 500 грн, за штрафом (процентна складова) - 14762 грн 80 коп., а всього 310518 грн 72 коп., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та понесені ним судові витрати у сумі 1762 грн 00 коп. судового збору.

Ухвалою судді від 21.06.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження.

27.06.2018 відповідачем подані відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності.

01.08.2018 судом від позивача отримана відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 26.09.2018 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача, назва якого з 21.05.2018 була змінена з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк», Мощинська Н.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, згідно з відповіддю на відзив вказала, що укладанн договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. З копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_4 висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що вона згодна з тим, що ця заява, разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила), а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і була згодна з Умовами та Правилами і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З наданої до суду виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Таким чином, між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Щодо зміни відсоткової ставки представник Банку зазначила, що діюча під час укладення договору процентна ставка по кредиту у розмірі 30,00 % на рік надалі була змінена, що підтверджується наказами Банку. Згідно за п.1.1.3.2.3 Умов та Правил передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та Правил. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору. Оскільки договір оформлений ще 30.09.2013, остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладенні договору, тому при подачі позову до суду у Банка була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав відповідач. На сьогоднішній день боржник до Банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча Банком і налаштовано прийняття таких заяв як через відділення Банку так і шляхом подачі заяви через відповідний сайт Банку. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. До того ж ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання зобов'язання за даним кредитним договором пов'язаний зі строком дії картки, який у випадку з відповідачем закінчився в останній день жовтня 2016 року. Позивач звернувся до суду з позовом 30.05.2018, тобто до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені тако немає, оскільки порушення зобов'язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, письмово повідомила суд про невизнання нею позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи у її відсутність за участю її представника ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пославшись на відзив на позов, вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки в останнє відповідач здійснила часткове погашення боргу 25.07.2014 у розмірі 100 грн, тоді як до суду Банк звернувся з позовом лише 06.062018. Крім того, посилання Банку на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил банківських послуг, за якою вона погодилась з приєднанням її до Умов та правил, не ґрунтуються на законі. Вказані Умови та Правила не містять її підпису. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме з цими Умовами та Правилами вона ознайомлена, підписуючи анкету-заяву, у матеріалах справи не має, як і не має доказів які б підтверджували, що саме ці Умови вона розуміла, підписуючи заяву та що саме ці умови діяли на момент підписання заяви-анкети. Отже, вважає, що договір про збільшення позовної давності з відповідачем у письмовій формі не укладався. До того ж 01.09.2014 позивачем змінено процентну ставку з 30,00% річних до 34,80% річних, а 01.04.2015 - з 34,80% річних до 43,20% річних. При цьому позивач не врахував, що рішення про підвищення процентної ставки було прийнято після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 № 661, та незаконно 01.09.2014 та 01.04.2015 в односторонньому порядку змінив процентну ставку. Також позивачем не враховано, що ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII встановлено заборону нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. З 16.05.2006 по цей час відповідач зареєстрована та мешкає в м.Мирнограді (колишнє м.Димитров) Донецької області, отже позивачем незаконно включено у загальну суму заборгованості: заборгованість за пенею та комісією - 4550,00 грн, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн, штраф (процентна складова) - 14762,80 грн. Тому просить суд у задоволені позовних вимог Банку відмовити у повному обсязі.

Окремо відповідач звернулася до суду із заявою про застосування загального строку позовної давності як до основної вимоги позивача, так і спеціального строку позовної давності до додаткових вимог.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують зобов'язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовп'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі договору приєднання за правилами ст.634 ч.1 ЦК України, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно за стандартною заявою, підписаною відповідачем 30.09.2013, між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про надання банківських послуг, за якими позивачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 14000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що окрім заяви відповідача підтверджується Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунком Банку (а.с.5-6, 7, 8).

Отже даний договір складають, крім згаданої заяви, Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, факт ознайомлення із якими позивач засвідчив своїм підписом у вказаній вище заяві (а.с.5-6, 7, 8, 9-32).

Згідно з інформацією Банку від 11.07.2018 клієнт ОСОБА_4 згідно кредитного договору б/н від 30.09.2013 отримала картку № 124079, яка мала термін дії до 10.2016 року (а.с.105, 118-120).

Відповідно до п.2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, (далі Умови та Правила) Банк видає клієнту карту, вид якої визначено у заяві та Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, підписанням якої Банк і клієнт укладають договір про надання банківських послуг.

Згідно за п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил сторони домовилися, що клієнт надає свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку та надає право Банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно за ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо неповернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та одержання від позичальника процентів від суми позики.

Згідно за розрахунком Банку заборгованість відповідача перед позивачем за станом на 30.04.2018 за кредитом складає 13632 грн 55 коп., за процентами за користуванням кредитом - 277073 грн 37 коп. (а.с.5-6).

Досліджені судом докази свідчать про те, що неповерненням отриманого кредиту, відсотків за його користування в обумовлені договором строки відповідач в односторонньому порядку порушив зобов'язання, що випливають з його умов.

З огляду на встановлене судом порушення відповідачем зобов'язання перед Банком з нього на користь позивача безумовно підлягає стягненню сума заборгованості за кредитом 13632 грн 55 коп.

В частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом суд зазначає таке.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування відсотків вбачається, що з 01.09.2014 процентна ставка збільшена з 30 % до 34,8%, а з 01.04.2015 - до 43,2% (а.с.5, 6).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та Правил за користування кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами. Одночасно за п.1.1.3.2.3 Умов та Правил передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш, як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з п.1.1.2.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За ч.3 ст.1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження повідомлення ОСОБА_4 про зміни процентної ставки за користування кредитом, а тому доводи відповідача щодо незаконності підвищення процентної ставки заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, дана позовна заява направлена Банком до суду 30.05.2018.

Позивачем подана заява про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

З наданої позивачем довідки вбачається, що дія кредитної картки, виданої відповідачу, закінчилась в останній день жовтня 2016 року.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Згідно із договором відповідачу відкрито картковий рахунок, встановлений кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту, який може використовуватися повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки.

Тобто, це не є загально прийнятий кредитний договір, відповідно до умов якого повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом визначені періодичними щомісячними платежами.

Оскільки дія картки закінчилась у жовтні 2016 року, а позов подано у травні 2018 року, трирічний строк позовної давності, про застосування якої просить представник відповідача, на момент звернення до суду щодо основної вимоги (кредиту) не закінчився.

Разом з тим, заява відповідача в частині застосування строку позовної давності до стягнення відсотків підлягає задоволенню.

Оскільки договором сплата процентів визначена періодичними щомісячними платежами, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, розрахунок заборгованості за процентами повинен здійснюватися за три роки до дня подачі позовної заяви в суд, тобто з 30.05.2015 по 30.05.2018, при цьому здійснене відповідачем останнє погашення заборгованості 25.07.2014 у розмірі 100 грн не впливає на висновки суду щодо періоду стягнення.

На підставі викладеного розрахунок заборгованості за відсотками повинен здійснюватися без підвищення процентної ставки із розрахунку 30% ставки, таким чином: 13632 грн 55 коп. х 30% : 360 днів х 1095 днів = 12439 грн 70 коп., а тому позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню саме в цьому розмірі.

За приписами ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту, відсотків за користування кредитом складає 50 років.

Оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що договір про збільшення позовної давності підписаний сторонами. Беручи до уваги те, що відповідачем Умови та Правила не підписані, ці Умови та Правила не можна вважати письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України: від 11.03.2015 (справа № 6-16цс15), від 01.07.2015 (справа №6-757цс15).

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно за п.2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій (а.с.28).

Відповідно до розрахунку Банку за станом на 30.04.2018 відповідачу нараховано штрафи за невиконання останнім зобов'язань за кредитним договором: 500,00 грн - фіксована частина штрафу та 14762 грн 80 коп. - процентна складова штрафу, а всього 15262 грн 80 коп. (а.с.5-6).

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-УП введений мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями.

Так, відповідно до ст.2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідач ОСОБА_4 згідно із інформацією виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 19.06.2018 зареєстрована у м.Мирнограді Донецької області, тобто у населеному пункті, який внесено до вищевказаного переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 за № 1275-р.

Згідно розрахунку Банку сума штрафу, який нарахований позивачем після 14.04.2014, складає 15262 грн 80 коп.

Оскільки нарахування штрафних санкцій підпадає під мораторій, у задоволенні вимог Банку про стягнення з відповідача штрафу в сумі 15262 грн 80 коп. слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею та комісією в сумі 4550 грн 00 коп. При уьому у доданому до позову розрахунку Банк не розмежує ці дві категорії боргу та розрахунок заборгованості так само містить лише одну графу під назвою «сума комісії та пені». Під час судового розгляду представник Банку надала виписку з карти відповідача за період з 30.09.2013 по 09.07.2018, відповідно до якої комісія, яка не є різновидом неустойки, складає 576 грн 58 коп. Тому саме ця сума комісії підлягає до стягненю, а решта суми, що є пенею, з огляду на вищевказаний мораторій також не підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, неповерненням кредиту, несплатою процентів та комісії відповідач в односторонньому порядку порушив зобов'язання, що витікають з умов кредитного договору, що є неприпустимим, тому з нього на користь Банку підлягає стягненню невиплачена сума кредиту, відсотків за його користування за останні три роки перед зверненням з позовом до суду за первісною відсотковою ставкою, комісії і в силу ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі 400 грн судового збору пропорційно задоволеним вимогам (а.с.2).

На підставі ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», юридична адреса якого: вул.Грушевського, 1Д, м.Київ, 01001, , до ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання якої: АДРЕСА_1, 85320, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.09.2013, яка виникла за станом на 30.04.2018, а саме: за тілом кредиту у сумі 13632грн 55 коп., за відсотками за користування кредитом у сумі 12439 грн 70 коп., за комісією у сумі 576грн 58 коп. та судові витрати у сумі 400 грн 00 коп., а всього 27048 (двадцять сім тисяч сорок вісім) грн 83 коп.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 264633 грн 67 коп. та неустойки відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2018.

Суддя Ж.Є.Редько