241/1687/17
2/241/159/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

03.10.2018 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2про стягнення з відповідача на її користь суми боргу у розмірі 18665 гривень та судового збору, посилаючись на наступне.

08 липня 2009 року відповідач - ОСОБА_3, взяв у неї в борг 700 доларів США, що еквівалентно 18 665 гривень, (згідно курсу НБУ- 26,65 за один долар США станом на 23.11.2017 року) та зобов'язався повернути їх до 08.07.2017 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Однак, до теперішнього часу відповідач борг не повернув, посилаючись на відсутність коштів. В добровільному порядку вирішити спір відповідач не бажає, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутись до суду з метою захисту своїх інтересів та стягнення суми боргу з відповідача.

В судове засідання позивачка не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

У відповідності до вимог ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ст. 200 ч.ч. 3, 4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Суд, враховуючи позицію сторін по справі та визнання відповідачем позову, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2009 року позивачка надала відповідачу позику на суму 700 доларів США без сплати відсотків на вісім років, про що останній власноруч склав розписку. Гроші зобов'язався повернути до 08.07.2017 року (а.с.3).

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути борг, однак він борг не повертає, мотивуючи це сімейними та фінансовими складнощами.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, розписка є документом, що підтверджує передачу грошей позикодавцем позичальнику, підтверджує укладання договору позики. Розписка, якщо знаходиться у позикодавця, засвідчує факт отримання позики.

На підставі ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, відповідач у строки, що встановлені вказаним договором позики, кошти не повертає.

У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті у мотивувальній частині рішення необхідно навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд бере до уваги основну суму заборгованості у розмірі 18665 гривень (700 доларів США за курсом НБУ) й вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, бо на час розгляду справи вказана сума позивачці не повернена.

Згідно ст.141 ЦПК України, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 640 гривень.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 9-13, 81, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1046-1047, 1049, 1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення боргу за договором позики- задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позикив розмірі 18665 (вісімнадцять тисяч шістсот шістдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Демочко