Справа № 236/2560/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.

при секретарі Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лиман справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,,-

ВСТАНОВИВ :

03.08.2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,

втратившим право користування житловим приміщенням- будинком №2-д по вул.Головній в селищі Діброва Лиманського району Донецької області .

Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити також з тих підстав, що реєстрація відповідача в її будинку змушу її нести додаткові витрати по утриманню житла яке належить на праві власності тільки їй. Та на задані їй питання пояснила, що коли відповідач два з половиною роки тому покинув її то забрав усі речі які йому були потрібні, інтересу до житла не проявляє, допомоги їй по утримання будинку не надає.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача визнав у повному обсязі, пояснивши що він погоджується з цим її бажанням , але при цьому зазначив, що то була його помилка і він має бажання повернутись до колишньої дружини.

При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено .

Позивачу на підставі договору дарування належить житловий будинок №2-д по вул.Головній в селищі Діброва Лиманського району Донецької області між якою та відповідачем 29.04.2014 щлюб було розірвано (.а.с.4-5,8-10).

У цьому будинку зареєстровані за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який в цьому будинку з жовтня 2016 року не мешкає, а мешкає в іншому населенному пункті.(а.с.6-7).

Суд, заслухавши позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.82 УПК України- Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Разом з тим до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права цих осіб користуватись займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням зазначене користування здійснюється за плату.

Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ч. 3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України - договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку.

Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити житлове приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Крім того до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 383 ЦК України, а також ст. 150 ЖК України власник житлового будинку( квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В статті 405 ЦК України зазначено:

1. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

2. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 п. 15 постанови Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідач не є членом сімї позивача, між ними не було укладено договору найму житла, відповідач будучі зареєстрованим як такий, що мешкає в будинку що належить позивачу на праві власності, створює умови які зобовязують позивача нести додаткові витрати по його утриманню, який може бути потрібний їй самій, не мешкає в будинку №2-д по вул.Головній в селищі Діброва Лиманського району Донецької області майже два роки , то він є таким, що з цих підстав втратив право користуватись цим жилим приміщенням , бо право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке належить їй на праві власності підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.98,150,156,162,168-169 ЖК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,

втратившим право користування житловим приміщенням- будинком №2-д по вул.Головній в селищі Діброва Лиманського району Донецької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд.

Суддя