Постанова

Іменем України

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 243/10904/16-ц

провадження № 61-32321св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - відкрите акціонерне товариство «Содовий завод»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня

2017 року, у складі судді Сидоренко І. О., та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2017 року, у складі колегії суддів: Соломахи Л. І., Курило В. П., Мальованого Ю. М.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (далі - ВАТ «Содовий завод») про захист та поновлення цивільних прав.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року визнано достовірність довідки, виданої на ім'я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром», а також те, що така довідка є документом.

Посилаючись на положення діючої на час видачі даної довідки Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція) стосовно внесення до трудової книжки виправлень відомостей про роботу, позивач звернулась до ВАТ «Содовий завод» із вимогою внесення відповідних змін до її трудової книжки на підставі вказаної довідки, яка містить інформацію про її професійну діяльність.

Отримавши відмову від ліквідатора ВАТ «Содовий завод» ОСОБА_5, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області

від 07 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що відомості про професійну діяльність позивача, які містяться у довідці, визнаної документом рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року, не узгоджуються з відомостями особової картки позивача. У зв'язку з відсутністю інших документів, що підтверджують необхідність внесення змін до трудової книжки, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанції та направити справу до місцевого суду на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до посилань на безпідставність зроблених судами попередніх інстанцій висновків щодо необґрунтованості позовних вимог.

Заявник вказує, що судами було залишено поза увагою той факт, що довідка, яка визнана у судовому порядку документом, є саме тим документом, на підставі якого, відповідно до положень Інструкції, можливо внести виправлення відомостей про роботу до трудової книжки.

У запереченні на касаційну скаргу ВАТ «Содовий завод» зазначає про неможливість виконання вимог заявника, що пояснюється суперечністю інформації, зазначеної у довідці, на яку посилається ОСОБА_4 та особистими архівними даними, які знаходяться на зберіганні у відповідача. У зв'язку з цим просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно положень статті 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду судами справи) жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Крім того, за правилами частини першої статті 57 ЦПК України, у вказаній редакції, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України у відповідній редакції).

Обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог, ОСОБА_4 посилалась на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2016 року, яким було визнано документом видану на її ім'я довідку від ІНФОРМАЦІЯ_1 Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром». Зазначене, на переконання позивача, є достатнім для внесення змін до її трудової книжки.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішенням місцевого суду встановлено факт достовірності зазначеної довідки та визнано її документом з тих підстав, що вона виконана на типовому бланку підприємства із зазначенням назви підприємства, містить підпис начальника кадрів підприємства та завірена печаткою. Проте відомості про професійну діяльність позивача, зазначені у довідці, не узгоджуються з відомостями особової картки позивача.

Із установлених судом обставин вбачається, що визнаючи документомдовідку, видану Слов'янським виробничим об'єднанням «Хімпром», Слов'янським міськрайонним судом Донецької області не досліджувалась достовірність зазначеної у ній інформації.

Враховуючи вказане, а також те, що позивачем не надано інших документів, які б свідчили про необхідність внесення відповідних змін до її трудової книжки, суди дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська