Справа № 603/619/18
Провадження №2/603/327/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2018 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

секретар судового засідання Швець Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 27.04.2011 року, а саме на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Світанок» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152029, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1029. Вказане спадкове майно ОСОБА_3 заповіла позивачу, яка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем і фактично вступила в управління спадковим майном, проте при зверненні до нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки втрачено оригінал сертифіката на земельну частку (пай), з приводу чого позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за нею право на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи у їхній відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 селищнарада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов позовні вимоги визнали повністю, просять розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Згідно свідоцтва про народження серії VІ-УР №844661 від 11.09.1964 року, батьками позивача вказано: ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

При укладенні шлюбу 31.01.1982 року з ОСОБА_6 позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Синиця» на «Юрчук», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №350764 від 31.01.1982 року

Зі змісту інформації про грошову оцінку земельної ділянки (паю) №480/111-18 Відділу Держгеокадастру у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 28.08.2018 року вбачається, що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Світанок» зареєстровано сертифікат серії ТР №0152029 під №1029 за ОСОБА_3

Даний сертифікат на право на земельну частку (пай) на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (№30(7262)) розміщено оголошення про те, щоб сертифікат на земельну частку (пай) серії ТР №0152029 вважати недійсним.

ОСОБА_3 померла 27.04.2011 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ИД №121992 від 27.04.2011 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на право на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Світанок» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152029, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1029.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Згідно заповіту, посвідченого 29.03.2011 року секретарем виконкому ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №62, ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_1

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із довідки №1211/1007, виданої 21.06.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, вбачається, що на час смерті 27.04.2011 року ОСОБА_3 разом з нею за адресою: вул.Вадівська, 47 с.Світле Монастириського району Тернопільської області проживали: дочка (позивач) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, внук ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, внук ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, правнука ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у звязку із втратою оригіналу сертифіката на земельну частку (пай) (інформаційний лист приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу ОСОБА_11 №93/2-16 від 07.08.2018 року).

Як вбачається зі змісту інформаційного листа приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу ОСОБА_11 отриманого судом 23.10.2018 року, після смерті 27.04.2011 року ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що право на земельну частку (пай) в господарстві спілки селян «Світанок» є спадковим майном, позивач відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, іншого порядку визнати за позивачем право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права на вищевказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 259, 263 265, 268, 273, 354ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до ОСОБА_2 селищної ради Монастириського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул.М.Каганця, 10 смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області, Код , про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) у господарстві спілки селян «Світанок» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0152029, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1029.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя ОСОБА_12