Номер провадження 2/243/2254/2018
Номер справи 243/6066/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

« 17 » жовтня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Хорхордіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 13 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за участю заінтересованої особи: Відділу опіки та піклування служби у справах дітей Слов'янського міськвиконкому про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Вказаний житловий будинок належить йому на праві власності на підставі Договору дарування від 26 травня 2008 року.

Вказує, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також їх неповнолітні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстровані у належному позивачу будинку, за місцем реєстрації не проживають з грудня 2016 року, їх особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним йому на праві власності майном.

У зв'язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, особами, які втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21 червня 2018 року, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти визнання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, на підставі Договору дарування від 26 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А., є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 21 червня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 1962 року народження - заявник; ОСОБА_8, 1940 року народження; ОСОБА_2, 1988 року народження; ОСОБА_3, 1984 року народження; ОСОБА_4, 2011 року народження; ОСОБА_5, 2014 року народження; ОСОБА_9, 2013 року народження; ОСОБА_10, 1990 року народження (а.с.5).

Відповідно до Акту огляду № 443 від 26 червня 2018 року, при огляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2, 1988 року народження; ОСОБА_3, 1984 року народження; ОСОБА_4, 2011 року народження; ОСОБА_5, 2014 року народження дійсно зареєстровані у вказаному будинку, але фактично не проживають з грудня 2016 року по теперішній час, особистих речей у будинку не має (а.с.6).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 не мешкають без поважних причин з грудня 2016 року.

За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно з ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Щодо посилання представника заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області, відносно того, що недоцільно визнавати неповнолітніх ОСОБА_4, 2011 року народження та ОСОБА_4, 2014 року народження, такими що втратили право користування житловим приміщенням у спірному житловому будинку, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конституції України прописано право кожного на житло та передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Оскільки, судом було встановлено, що відповідачі є членами сім'ї, однак з грудня 2016 року не мешкають без поважних причин у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, визнавши відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за участю заінтересованої особи: Відділу опіки та піклування служби у справах дітей Слов'янського міськвиконкому про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, такими, що втратили право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду підпис А.О. Гончарова

З оригіналом згідно

Рішення не набрало законної сили

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Аліна Олександрівна Гончарова

З копією (текстом) заочного рішення можливо ознайомитись за веб-адресою:

http://www.reyestr.court.gov.ua/ категорія _Судова справа_ Справа № 243/6066/18.