Справа № 199/5714/17
(2/199/2116/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_3 Дніпро до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 7945,85 доларів США. У підтвердження своїх вимог посилається на те, що 14 травня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 140507/1 USD, відповідно до умов якого відповідач зобовязався в порядку та умовах договору повертати ОСОБА_3, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 01.08.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком становить 7945,85 доларів США, яка складається з пені за прострочення сплати кредиту та відсотків за період з 01.08.2016 року по 31.07.2017 року, процентів за користування кредитом за період з 31.07.2014 року по 31.07.2017 року, яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки заборгованість раніше стягнута за рішенням суду, яке виконане.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 140507/1 USD, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 50000,00 доларів США зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном строком до 13.05.2012 року.

02 жовтня 2013 року за результатами розгляду позову банку, Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 199/5200/13-ц було ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості, яке 15 жовтня 2013 року набуло законної сили.

Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 01 серпня 2017 рокумає заборгованість перед банком у розмірі: 7945,85 доларів США, яка складається з: - пеня за несвоєчасне погашення часток кредиту у розмірі 1410,36 доларів США за період з 01.08.2016 по 31.07.2017 року; - пеня за не сплаченими відсотками у розмірі 872,03 долари США за період з 01.08.2016 по 31.07.2017 року, - відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 5663,46 доларів США за період з 31.07.2014 по 31.07.2017 року.

Про наявність заборгованості перед банком відповідача було повідомлено направленням вимоги про усунення порушень, в якій зазначено, що станом на 31.11.2016 року заборгованість становить 4786,69 доларів США.

За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків та комісій за цим договором до встановлених строків 13 травня 2012 року. Таким чином у межах строку кредитування, а саме: 13 травня 2012 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами визначеними в додатку №1.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Дніпро» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 закінчено виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом № 199/5200/13-ц виданий 14.02.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Дніпро заборгованість у розмірі 87051,16 грн.

Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 444/9510/12 від 28.03.2018 року.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що зобов'язання припиняється із підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 ЦК України.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати повязані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові Акціонерного товариства ОСОБА_3 Дніпро (місто Київ вулиця Мечникова,3, ) до ОСОБА_4 (місто Дніпро,вулиця Невська,11, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором,- відмовити.

Судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя