Справа № 344/475/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/84/18
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 листопада 2017 року під головуванням судді Татарінової О.А. в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.07.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №268-014/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 22 140 доларів США з розрахунку 10,35% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 21.07.2008 року по 20.07.2015 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України 30.06.2010 року був укладений Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до умов якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (став новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях. Внаслідок передачі прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №268-014/ФКВ-08 від 21.07.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 21.07.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №268-014/Zфпор-08, згідно якого ОСОБА_3 поручився за виконання боржником ОСОБА_4 кредитних зобов'язань.

Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 04.01.2016 року за ним наявна заборгованість в сумі 911 600,68 грн., з яких: 386 194,73 грн. - тіло кредиту; 221 753,68 грн. - відсотки; 15 880,75 грн. - сума заборгованості за комісіями; 271 814,47 грн. - пеня; 10 140,46 грн. - сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту; 5 816,59 грн. - сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту.

У зв'язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати в розмірі 13 674 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено та стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з проведенням експертизи по справі, в розмірі 6 355,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким з 05.10.2015 року в банку розпочато процедуру ліквідації. У зв'язку з наведеним, в подальшому будь-які дії працівників банку, в тому числі юрисконсультів, потребували додаткових погоджень з боку керівництва установи, підготовку службових записок, скликання комісій тощо, що потребувало певних затрат часу. Такого часу суд першої інстанції позивачу не надав. Відповідно, позивач не міг скористатися правом на повторну експертизу, оскільки висновок проведеної у справі експертизи викликає сумніви.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити в повному обсязі.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Сторони в засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У поданій суду заяві представник апелянта не заперечує проти розгляду справи без його участі. Інші учасники справи причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до укладеного 21.07.2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4 кредитного договору №268-014/ФКВ-08, банк надав позичальнику кредитні кошти для придбання автомобіля в розмірі 22 140 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10,35% річних, комісії за надання кредиту в розмірі 1,30% від суми кредиту та комісії за управління кредитом в розмірі 0,10% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту 20.07.2015 року (а. с. 7-13, 14-15, 17).

Між ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України 30.06.2010 року був укладений Договір про передачу Активів та Кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого відбулася заміна кредитора ТОВ «Укрпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк». Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі кредитним договором №268-014/ФКВ-08 від 21.07.2008 року (а. с. 26-37, 38).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту №268-014/ФКВ-08 від 21.07.2008 року, станом на 04.01.2016 року за ОСОБА_4 наявна заборгованість у розмірі 911 600,68 грн., з яких: 386 194,73 грн. - тіло кредиту; 221 753,68 грн. - відсотки; 15 880,75 грн. - сума заборгованості за комісіями; 271 814,47 грн. - пеня; 10 140,46 грн. - сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту; 5 816,59 грн. - сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту (а. с. 24-25).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що наданий в обґрунтування заявлених позивачем вимог договір поруки не є укладеним через не доведення його підписання відповідачем, встановлений факт відсутності волевиявлення ОСОБА_3 на укладення договору поруки №268-014/Zфпор-08 від 21.07.2008 року між ним та ТОВ «Укрпромбанк», не підписання ОСОБА_3 такого договору унеможливлює покладення на нього обов'язку по сплаті заборгованості за кредитним договором №268-014/ФКВ-08 від 21.07.2008 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Нікчемність правочину щодо встановлення способу забезпечення виконання зобов'язання згідно зі ст. 215 ЦК України означає, що правочин є недійсним з моменту його вчинення і судове підтвердження недійсності правочину в даному випадку не вимагається.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_3 подав суду письмові заперечення проти позову, в яких посилався на те, що він ніколи не поручався перед ТОВ «Укрпромбанк» за виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, а підпис в договорі поруки від його імені є підробленим.

Ухвалою суду першої інстанції за клопотанням відповідача у даній справі була призначена судова почеркознавча експертиза.

Згідно висновку №4054 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів за матеріалами цивільної справи №344/475/16-ц, складеного 19.09.2016 року судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6, підпис від імені ОСОБА_3, розташований в графі «Поручитель» перед прізвищем «Цяпало Євген Володимирович» на Договорі поруки №268-014/Zфпор-08 від 21.07.2008 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою з намаганням наслідувати справжні підписи ОСОБА_3 (а. с. 160-161).

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що не підписання ОСОБА_3 договору поруки №268-014/Zфпор-08 від 21.07.2008 року унеможливлює покладення на нього обов'язку по сплаті заборгованості за кредитним договором №268-014/ФКВ-08 від 21.07.2008 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_4, та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк».

Доводи апелянта правильності таких висновків суду першої інстанції не спростовують, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк