Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 756/16351/14-ц

провадження № 61-21541св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року у складі судді Луценко О. М. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року у складі суддів: Волошиної В. М., Кирилюк Г. М., Слюсар Т. А.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Глобал Капітал») про стягнення в якості неустойки 158 353 грн 63 коп. за порушення строків виконання договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 03 серпня 2007 року.

Позов мотивовано тим, що 03 серпня 2007 року між сторонами укладено договір № 03-08/2007-22 про участь у Фонді фінансування будівництва, за умовами якого позивач на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва А «Перша черга котеджного містечка «Деснянське» дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов'язання виконувати Правила Фонду фінансування будівництва, передає кошти Управителю (відповідачу) в управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Управителя з управління коштами, а Управитель приймає кошти в управління, зараховує кошти на рахунок Фонду фінансування будівництва з подальшим їх використанням у порядку, визначеному правилами Фонду фінансування будівництва та договором. Об'єктом будівництва є містечко малоповерхової забудови в селі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва, будівництво якого організовує забудовник згідно договору управителя Фонду фінансування будівництва з забудовником, та фінансування будівництва якого здійснює управитель за рахунок отриманих від довірителів в управління грошових коштів відповідно до умов договору про участь у Фонді фінансування будівництва. Запланованою датою введення об'єкта в експлуатацію зазначено 30 вересня 2009 року. Пунктом 1.9 договору визначено дані про об'єкт інвестування: будівельна адреса - АДРЕСА_1.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором, достроково, в повному обсязі перерахувавши відповідачу вартість вимірних одиниць об'єкта інвестування в розмірі 4 764 233 грн 73 коп. 27 січня 2014 року та 09 квітня 2014 року позивач та забудовник підписали акти прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу за адресою: АДРЕСА_2 та документів, необхідних для оформлення права власності на будинок. Проте відповідач свої зобов'язання за договором щодо належного контролю за забудовником щодо дотримання строків виконання робіт на об'єкті будівництва належним чином не здійснював, систематично повідомляючи позивача про перенесення строку введення об'єкта будівництва в експлуатацію, внаслідок чого об'єкт будівництва - містечко малоповерхової забудови - станом на листопад 2014 року в експлуатацію не введено.

Позивач вказував, що відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на отримання неустойки у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором. У разі коли вартість послуги не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку у розмірі 3% загальної вартості замовлення. Оскільки з умов договору неможливо встановити розмір фактичної вартості послуги управителя за договором, просив стягнути з відповідача неустойку за невведення об'єкта будівництва в експлуатацію у строки, передбачені договором, у розмірі 3% від загальної вартості замовлення 5 278 454 грн 41 коп., що становить 158 353 грн 63 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що предметом договору від 03 серпня 2007 року є отримання довірителем у власність об'єкта інвестування. При цьому ні договір, ні правила Фонду фінансування будівництва не містять строку введення об'єкта будівництва (котеджне містечко в цілому) в експлуатацію. Запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію зазначена лише у свідоцтві про участь позивача у Фонді фінансування будівництва. Крім того, управитель та забудовник в межах укладених між ними договорів та норм чинного законодавства, з урахуванням обставин фінансового характеру, укладали договори, в яких змінювали заплановану дату введення об'єкта будівництва в експлуатацію, про що у порядку, визначеному Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла і операціях з нерухомістю» та договором, інформували позивача. Разом з тим, управитель повністю виконав свої зобов'язання за договором про участь у Фонді фінансування будівництва, про що свідчить отримання позивачем свідоцтва про право власності на будинок та підписаний акт приймання-передачі об'єкта інвестування.

Суду не надано доказів неналежного виконання управителем своїх зобов'язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, зокрема доказів того, що збільшення строків будівництва об'єкта сталося внаслідок дій чи бездіяльності зі сторони управителя (відсутність контролю, неналежний контроль за забудовником).

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що у серпні 2016 року при ознайомленні з документами щодо будівництва об'єкта інвестування - містечка малоповерхової забудови в селі Троєщина між вулицями Леніна та Толстого у Деснянському районі м. Києва позивач отримав копію проекту будівництва індивідуальних будинків котеджного типу за вказаною адресою, зі змісту якого йому стали відомі нововиявлені обставини щодо споживчих характеристик об'єкта інвестування та об'єкта будівництва, які забудовником не виконані. Споживчі характеристики будівництва існували на момент розгляду справи, оскільки були оформлені у 2006 році, проте не були і не могли бути відомі позивачу, так як він не був учасником проектування, не був замовником проектування, вихідних даних на проектування не надавав та не отримував, договірних відносин із забудовником спорудження об'єкта інвестування та об'єкта будівництва не має. Крім того, договір про участь у Фонді фінансування будівництва та Правила Фонду фінансування будівництва не містять у своєму змісті повних, чітких та однозначних відомостей про споживчі характеристики об'єкта інвестування та об'єкта будівництва. Невиконання споживчих характеристик на об'єкті інвестування та будівництва входить до предмета доказування, а їх дослідження судом має істотне значення для розгляду справи. Встановлення цих обставин могло спростувати факти, покладені в основу судового рішення від 12 березня 2015 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими. Вказані обставини могли бути відомими заявнику, оскільки договірні відносини між сторонами були врегульовані договором про участь у Фонді фінансування будівництва від 03 серпня 2008 року, предметом якого є отримання довірителем у власність об'єкта інвестування шляхом участі у Фонді фінансування будівництва. 27 січня 2014 року позивач власноруч підписав із забудовником акт прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу за адресою: АДРЕСА_2, в якому він зазначив, що не має претензій до об'єкта будівництва та об'єкта інвестування та 25 квітня 2014 року отримав право власності на житловий будинок за вказаною адресою. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач при здійсненні управління не несе відповідальності перед довірителем Фонду фінансування будівництва щодо спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі довірителям у власність об'єктів інвестування. Фактично заявник не погоджується із рішенням суду, посилаючись на неповне встановлення фактичних обставин справи. Проте обставини, на які посилається заявник, могли бути підставою для перегляду рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які посилається позивач у заяві про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення, не пов'язані з позовними вимогами в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення. У заяві ОСОБА_1 посилається на невиконання забудовником - підприємством «Вертикаль Благодійного фонду «Дзвони надії» - споживчих характеристик на об'єкті інвестування та об'єкті будівництва, яке не приймало участь у справі, вимоги щодо невиконання забудовником споживчих характеристик на об'єкті інвестування та об'єкті будівництва позивачем заявлені не були, а тому не були предметом розгляду у даній справі. За своїм змістом є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та задовольнити заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, є нововиявленими та стали відомі лише у серпні 2016 року. Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що відповідно до положень укладеного між сторонами договору про участь у Фонді фінансування будівництва відповідач був зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням забудовником зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризиків в процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести, зокрема, до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів та/або погіршення споживчих якостей об'єкта будівництва. При виявленні таких ризиків відповідач зобов'язаний був вжити усіх передбачених законодавством заходів для недопущення їх розвитку. Встановлення вказаних обставин під час ухвалення Оболонським районним судом рішення 12 березня 2015 року могло спростувати факти, покладені в основу вказаного рішення. На підтвердження невиконання забудовником переліку будівельних робіт і відповідно нездійснення відповідачем відповідного контролю заявником було надано суду висновок експертного дослідження за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження, яким зафіксовано перелік невиконаних будівельних робіт на об'єкті будівництва і об'єкті інвестування, а також встановлено невідповідність фактичного стану об'єкта інвестування змісту акта прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу. Зазначений висновок залишено судами без дослідження та оцінки. Зміст виявлених споживчих характеристик об'єкта інвестування та об'єкта будівництва у сукупності із висновком експертного дослідження свідчать про наявність змін технічних та погіршення споживчих характеристик об'єкта будівництва та об'єкта інвестування, а також збільшення строків будівництва. Таким чином, зміст виявлених споживчих характеристик об'єкта інвестування та об'єкта будівництва є нововиявленими обставинами у справі, оскільки це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі позивачу.

У травні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Глобал Капітал» подало заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, не є нововиявленими та дійшли правильного висновку, що невиконання забудовником споживчих характеристик на об'єкті інвестування та об'єкті будівництва заявлені не були, підприємство «Вертикаль» участі у справі не приймало, тому невиконання забудовником споживчих властивостей є новими обставинами і не можуть вважатися як нововиявлені. Відповідно до умов укладеного договору відповідач не несе відповідальності перед довірителем щодо спорудження і якості об'єктів будівництва та передачі довірителям у власність об'єктів інвестування. Нагляд та регулювання діяльності забудовників здійснює спеціально-уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань будівництва та архітектури. Відповідач надає виключно фінансову послугу з управління Фонду фінансування будівництва, тобто не приймає безпосередньої участі у процесі створення об'єктів житла, введення їх в експлуатацію та передачі у власність довірителям. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві зареєструвала Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, що є підтвердженням відповідності будинку позивача будівельним нормам. Крім того, позивач мав право протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ним акта прийняття-передачі об'єкта інвестування подати свої зауваження щодо виявлених будівельних недоліків, проте у останнього не було претензій до спорудження та якості будинку. 24 квітня 2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на будинок та з 01 березня 2014 року отримує комунальні послуги від приватного підприємства «Вертикаль-Сервіс».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 361 ЦПК України у редакції, чинній на момент звернення із заявою, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно пункту 4 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт п'ятий вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначає, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що доводи заявника на підтвердження підстав перегляду рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України, оскільки могли бути відомі заявнику на час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, оскільки порушень судами попередніх інстанцій норм процесуального права під час розгляду заяви ОСОБА_1 не допущено, доводи, викладені у заяві про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, та доводи касаційної скарги зводяться до оскарження ухваленого по суті спору судового рішення та переоцінки доказів, оцінених судом при розгляді спору по суті.

При цьому судом апеляційної інстанції вірно зазначено про те, що судом вирішено спір між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Глобал Капітал», предметом якого були обставини щодо порушення відповідачем строків виконання договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 03 серпня 2007 року.

У поданій заяві про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення заявник як на нововиявлену обставину посилається на невиконання забудовником підприємством «Вертикаль Благодійного фонду «Дзвони надії» споживчих характеристик на об'єкті інвестування та об'єкті будівництва, яке не було залучено до участі у справі та обставини невиконання забудовником споживчих характеристик на об'єкті інвестування та об'єкті будівництва не були предметом розгляду у даній справі.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення вищевказаної заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права.

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. С. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С.П. Штелик