Справа № 357/5805/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Цуранова А. Ю. ,
при секретарі Солом'яна Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника ОСОБА_3 до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму боргу за договором позики грошових коштів в розмірі 836 783,68 грн. та судові витрати в розмірі 8 367, 36 грн.
Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору від 26.08.2015 року ОСОБА_2 надав грошову позику ОСОБА_4 в розмірі 723 840 грн., що на день укладення договору еквівалентно 32 000 дол. США, строком до 10.08.2016 року. У встановлений договором строк відповідач грошову позику не повернув, тому позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.
20.07.2018 року судом відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
В судове засідання сторони не зявились.
Представник позивача 17.10.2018 року звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Крім того, в клопотанні вказано, що на даний час неможливо передати докази на підтвердження судових витрат за надання правової допомоги, тому буде подана окрема заява про ухвалення додаткового рішення по цьому питанню.
Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору позики грошових коштів від 26.08.2015 року, що укладений між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), позивач передав у власність відповідачу грошові кошти в сумі 723 840 грн., що на день укладення договору еквівалентно 32 000 дол. США, на термін до 10.08.2015 року.
Пунктом 6 договору передбачено, що у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України «Позичальник» зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 32 000 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день повернення.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1057 ЦК України).
Відповідно до п. 4 договору позики сторони підтвердили, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані «Позикодавцем» та одержані «Позичальником» до підписання цього договору.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 надав належні та достатні докази, якими він обґрунтовує свої вимоги, при цьому у вказаний в договорі строк відповідач не повернув грошові кошти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно інформації з сайту Національного банку України станом на момент подачі позову офіційний курс гривні до долару США становить 2 614,95 грн., тобто 32 000 дол. США становитиме 836 783,68 грн.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем матеріали справи не містять.
З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 836 783,68 грн.
Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 8 367,36 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики грошових коштів від 26.08.2015 року в розмірі 836 783,68 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 367,36 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

СуддяОСОБА_5