Провадження №2/523/5008/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р.Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Аліна С.С., розглянувши матеріали цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання у квартирі, про зобовязання укладення договору найму, -

В С Т А Н О В И ЛА :

До Суворовського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання у квартирі, про зобовязання укладення договору найму.

Відповідно до позовної заяви, позивач ОСОБА_1 просить встановити факт постійного проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобовязати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму щодо вказаної квартири.

Відповідно до ч.1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У зв'язку з наведеним суд має виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»(далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або Господарським процесуальним кодексом України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно висновків які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 8 від 20 травня 2013 року " Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" а саме: вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України ( на даний час п.2 ч.1 ст. 4 КАС України від 15.12.2017 р) у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому суд повинен звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед субєктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 4 КАС України, публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч. 1 ст.5, п.6 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно положень п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, з матеріалів заяви вбачається про те, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яка одночасно містить вимоги, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а саме вимоги щодо зобовязання Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму щодо вказаної квартири та вимоги, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження цивільного судочинства щодо встановлення факту, що має юридичне значення.

При таких обставинах, належить відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання у квартирі, про зобовязання укладення договору найму.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19,186,260ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И ЛА :

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання у квартирі, про зобовязання укладення договору найму.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повну ухвалу суду складено 16 жовтня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 16 жовтня 2018 року.

Суддя Аліна С.С.