Каланчацький районний суд Херсонської області
Справа № 657/2254/18
У Х В А Л А

03.10.2018

Каланчацький районний суд Херсонської області суддя Максимович І. В.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 25, кв. 8; тимчасово проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3 - 8

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 з позовом, в якому просить суд:

- Визнати за ним, ОСОБА_1 право власності на домоволодіння будинку № 8 по вул. Жовтневій у с. Ставки Каланчацького району Херсонської області, яке складається з житлового будинку, виготовленого з черепашнику, обкладеного цеглою, літньої кухні; двох сараїв, туалету; водопроводу та огорожі.

Також, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, яка надійшла до канцелярії Каланчацького районного суду Херсонської області 27 вересня 2018 року зазначив, що ціна позову 84000 грн., позов є майнового характеру, оригінали наданих копій знаходяться у позивача, підтвердив, що ним не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

ОСОБА_1 надав квитанцію № 5 від 24.09.2018р. про сплату судового збору у розмірі 840,00 грн.

Однак, статтею 655 ЦК України (договір купівлі-продажу) розпочинається нормативне регулювання предмета позову, оскільки саме договір купівлі-продажу найчастіше є підставою для переходу прав власності на майно від однієї особи до іншої. Зазначеною статтею передбачається законодавче закріплення дефініції поняття договору купівлі продажу. Таким чином, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 657 ЦК України встановлює додаткові умови визнання договорів купівлі-продажу укладеними. Зазначена норма встановлює обов*язок сторін здійснити додаткові дії, що полягають у нотаріальному посвідченні та державній реєстрації вказаних договорів, оскільки лише з моменту здійснення таких дій договір може вважатись укладеним.

З 01 січня 2013 року процедура державної реєстрації прав на нерухоме майно істотним чином змінилася: 1) почав функціонувати новий реєстр Державний реєстр речових прав на нерухоме майно; 2) Бюро технічної інвентаризації та територіальні органи Держземагенства втратили повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на об*єкти нерухомого майна, оскільки ці функції перейшли до Державної реєстраційної служби України в особі її структурних підрозділів, а також в певній частині до державних та приватних нотаріусів.

Так, згідно ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», державні реєстратори здійснюють державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, в свою чергу на нотаріусів покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно як на спеціальних суб*єктів. В процесі нотаріального посвідчення правочину з нерухомим майном нотаріус одночасно здійснює реєстрацію дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вводячи в даний реєстр дані про нового власника.

У разі недотримання сторонами вимог закону: про державну реєстрацію, про письмову форму договору і про нотаріальне посвідчення договору, такий договір буде незаконним.

Варто звернути увагу, що відповідно до позиції Верховного Суду України, норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочину, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення такого правочину відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов*язуються з державною реєстрацією, тому він (правочин) не є укладений і не створює прав та обов*язків для сторін. В даному випадку умістно застосувати Постанову ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року, Роз*яснення Вищого арбітражного (господарського) суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов*язаних з визнанням угод недійсними» № 02-5/111 від 12.03.1999 року, згідно якої (практики) наголошується, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено, недійсною може бути визнана лише угода.

Виходячи з вимог Закону та практики Верховного Суду України, суд прийшов до висновку, що не є укладеними правочини (договори) між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2, оскільки у них відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладання.

Виконуючи вимоги, передбачені статтею 187 ЦПК України, суд встановив, що позивач та відповідач повністю були обізнані щодо порядку та умов укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна: домоволодіння будинку № 8 по вул. Жовтневій у с. Ставки Каланчацького району Херсонської області, яке складається з житлового будинку, виготовленого з черепашнику, обкладеного цеглою, літньої кухні; двох сараїв, туалету; водопроводу та огорожі.

Крім того, умисно занижена ціна позову, оскільки пункт 3 договору купівлі-продажу від 03.03.2010 року вищезазначеного об*єкту нерухомого майна інвентаризаційна оцінка згідно витягу з реєстру прав власності № 25611359 від 18.03.2010 року становить 116054 грн., а ніяк 84000 грн., як зазначено в позовній заяві.

Наявність у позивача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 03.03.2010 року, технічного паспорту, технічного паспорту домоволодіння будинку № 8 по вул. Жовтневій у с. Ставки Каланчацького району Херсонської області, яке складається з житлового будинку, виготовленого з черепашнику, обкладеного цеглою, літньої кухні; двох сараїв, туалету; водопроводу та огорожі, розписок відповідачки про отримання грошей свідчить про існуючу домовленість між ними щодо купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна та способу уникнути нотаріального посвідчення правочину шляхом звернення до суду з завідомо безпідставним позовом та з позовом за відсутності предмета спору, завідомо безпідставне залучення особи як відповідача з метою ухилення від сплати податків та обов*язкових платежів.

Згідно зі статтями 3, 6 ЦК України принцип свободи договору передбачає право суб*єкта цивільного права на укладання будь-яких договорів. Але сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов*язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є категоріями справедливості, добросовісності і розумності як права загалом і цій принцип, як і інші, мають лежати в основі будь-якого законодавства. Зміст цього полягає в тому, що тексти законів, правочинів чи їх застосування суб*єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам законодавства.

Статтею 44 ЦПК України задекларовано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Законодавець також надав суду право залежно від конкретних обставин визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 210, 220, 640, 655, 657 ЦК України, Постановою ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року, Роз*ясненнями Вищого арбітражного (господарського) суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов*язаних з визнанням угод недійсними» № 02-5/111 від 12.03.1999 року, ст. ст. 44, 174-177, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ним, ОСОБА_1 права власності на домоволодіння будинку № 8 по вул. Жовтневій у с. Ставки Каланчацького району Херсонської області, яке складається з житлового будинку, виготовленого з черепашнику, обкладеного цеглою, літньої кухні; двох сараїв, туалету; водопроводу та огорожі - повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя:ОСОБА_3