Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/2721/18
Провадження № 2/209/1364/18
РІШЕННЯ

іменем України

"22" жовтня 2018 р. Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Лобарчук О.О.

при секретарі: Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 3 в будинку № 45 по пр.Дружби народів у м.Кам'янське.

В обґрунтування свого позову вказала, що вона, ОСОБА_1, є співвласником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Іншим співвласником 1/2 частки квартири за цією ж адресою є відповідач (її онука) ОСОБА_2. Відповідачка була зареєстрована у цій квартирі з 04 лютого 2003 року. Згідно з цією довідкою про реєстрацію та склад сімї від 10.08.2018 №1/23911, за адресою: АДРЕСА_2, м. Камянське зареєстровані громадяни: ОСОБА_2, онука, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 04.02.2003 року; ОСОБА_1, квартиронаймач, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 15.09.1984 року. Однак, ОСОБА_2 не проживає в цьому житловому приміщенні понад один рік без поважних причин. Фактично, Відповідачка з 2006 року проживає на території півострова Крим разом зі своїми батьками: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та з 1-го класу навчалась у середній школі в м.Алушта. Відповідно, відповідачка вже протягом тривалого часу не проживає та не зявляється в зазначеній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла жодної участі не бере, її особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться. Перешкоди в користуванні жилим приміщенням нею у відношенні відповідачки не чинились. Після анексії Кримського півострова (з 2014 року) відповідачка жодного разу не зявлялась у квартирі. Наразі, з 01.09.2017 вона навчається у Державній бюджетній професіональній освітній установі Республіки Крим «Сімферопольський політехнічний коледж» та проживає у м.Симферополі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення рішення. (а.с.25)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася надала до суду нотаріальну заяву, посвідчену нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Республіки Крим ОСОБА_5 від 05.10.2018 року, в якій позовні вимоги визнала повністю та просить розглянути справу у її відсутність.(а.с.28)

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є співвласником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3. Іншим співвласником 1/2 частки квартири за цією ж адресою є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. (а.с.11).

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі за адресою: АДРЕСА_4, з 2006 року по теперішній час, підтверджується актом про непроживання від 11.07.2018 року. (а.с.14).

Так як надати паспорт особи, яка знімається з реєстрації за місцем проживання для проставлення в ньому штампу про зняття з реєстрації ОСОБА_2 не було та не має можливості в силу щонайменше двох причин (відсутність самого паспорту та неможливість зявитися для зняття з реєстрації особисто), постало питання про зняття її з реєстрації за місцем проживання за її власним бажанням на підставі нотаріально засвідченої заяви від 05.10.2018 року.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд вважає, що між сторонами має місце спір, повязаний з житловими правовідносинами та правом власності особи на нерухоме майно, та з огляду на те, що відповідач є співвласником нарівні з позивачем вищезазначеного домоволодіння, а не його користувачем, положення ч. 2 ст. 405 ЦК України та ст. 71 ЖК України у даному випадку не можуть бути застосовані, а тому позовні вимоги у частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до п.6 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, у разі коли особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Виходячи з фактичних правовідносин, що склалися у відповідача та позивача за приписами та вимогами діючого законодавства, що регулює порядок знаття особи з реєстрації за місцем проживання, відповідача неможливо зняти з реєстрації за місцем проживання без рішення суду, а тому відповідний реєстраційний орган, за виниклих спірних обставин може зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання за рішенням суду.

Права позивача в даному випадку підлягають захисту судом в цивільному провадженні, а відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем фактичної реєстрації за місцем проживання за рішенням суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за рахунок позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 12, 29, 391, 405 ЦК України, ст. 71 ЖК України, ст.ст. 3, 6, 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 206, 263-265 ЦПК, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, з реєстрації за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 22.10.2018 року.

Суддя Лобарчук О.О.