ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/45/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Міщій О. Я., Гірський Б. О.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1 адвоката Микитовича П.М.

представників третьої особи Катрука Є.А., Митник У.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2018 року (головуючий суддя Сташків Н.М., повний текст рішення складено 22.05.2018 року) у цивільній справі № 607/10423/17 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя про визнання договору оренди землі продовженим та зобов'язання укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради про визнання поновленим договір оренди землі від 28.12.2010р., укладений між ним - ОСОБА_1 та Тернопільською міською радою стосовно земельної ділянки загальною площею 160,0 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1 та який пройшов державну реєстрацію у Тернопільській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.09.2011р. за №00196 та про зобов'язання відповідача укласти додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі.

В обґрунтування вимог зазначив, що після закінчення п"ятирічного строку договору він продовжував користуватися земельною ділянкою та сплачував орендну плату, а відповідач протягом одного місяця з дня закінчення цього строку не направив листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, що є підставою вважати договір поновленим відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». На його неодноразові вимоги про поновлення договору відповідач не вчиняє дій, спрямованих на його пролонгацію.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі від 28.12.2010р., укладений між ОСОБА_1 та Тернопільською міською радою стосовно земельної ділянки загальною площею 160,0 кв.м., яка розташована у АДРЕСА_1, та який пройшов державну реєстрацію у Тернопільській регіональній філії ДП «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.09.2011р. за № 00196.

Зобов'язано Тернопільську міську раду укласти з ОСОБА_1 додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі.

Стягнуто з Тернопільської міської ради в користь ОСОБА_1 1280 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Тернопільський національний технічний університет імені Івана Пулюя просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обставини справи, встановлені судом першої інстанція, вказують на те, що сторони договору не дотримались вимог статті 33 'Закону України "Про оренду землі", щодо поновлення договору, оскільки орендар у встановлений законом строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатися переважним правом щодо укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди, а тому суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов до необгрунтованого висновку про наявність в орендаря переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, а продовження користування орендованою земельною ділянкою орендарем та його повідомлення про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди поза межами строку дії цього договору не свідчить про порушення права позивача на переважне поновлення договору оренди землі.

Судом першої інстанції не призначено підготовчого судового засідання, що суперечить ст. 196.197 ЦІІК України (в редакції від 15.12.2017).

Суд першої інстанції не дав належної оцінки рішенню шістдесятої сесії шостого скликання Тернопільської міської ради від 6/60/117 від 30 червня 2015 року, яким ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 160 кв.м. по АДРЕСА_1. Апелянт також вказує на те, що сплата позивачем орендної плати як одного із елементів податку плати за землю, свідчить виключно про виконання податкового зобов'язання а не про реалізацію правомочностей щодо користування земельною ділянкою, якими наділений користувач земельної ділянки згідно вимог цивільного та земельного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить, апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Вважає, що оскаржуване рішення не зачіпає прав та інтересів Тернопільського національного технічного університету ім. Івана Пулюя. Відносини продовження (пролонгації) договору оренди землі є відносинами сторін договору і пов'язані з бажанням продовжити дію укладеного раніше правочину, а апелянт не є стороною договору оренди землі, а тому питання продовження дії укладеного договору оренди не може зачіпати його права та інтереси. Він в установленому законом порядку не оскаржив договір оренди землі стосовно продовження якого позивач звернувся до суду, хоча про існування такого йому було відомо, а отже підтвердив відсутність порушених його прав та інтересів укладеним правочином, не проявив заінтересованості в його припиненні. Укладенню договорів оренди землі передувало надання ним згоди на вилучення частини земельної ділянки із постійного користування та на зміну меж ділянки. яка використовувалась ним раніше.

У судовому засіданні представники Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя апеляційну скаргу підтримали.

Позивач ОСОБА_1 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що спірна земельна ділянка у 2004 році надана для облаштування заїзду до належного йому будинку. Її площа у 160 кв.м складається із 50 кв.м ділянки, що надала міська рада із землі загального користування та 110 кв.м. вилученої у 2004 році в Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя за згодою користувача. Спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 02 листопада 2004 року між Тернопільською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі, зареєстрований у Тернопільській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 29 грудня 2004 року.

Відповідно до п. 1 цього договору орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 09 вересня 2004 року № 4/12/48 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з договором в оренду передається земельна ділянка площею 160 кв.м., у тому числі 160 кв.м. присадибна ділянка (пункт 2); строк дії договору: договір укладено терміном на 5 років з 09 вересня 2004 року по 09 вересня 2009 року (пункт 8).

Укладенню зазначеного договору передувало погодження № 1153 від 23 червня 2004 року, надане Тернопільським державним технічним університетом (на даний час - Тернопільський національний технічний університет імені Івана Полюя), згідно з яким університет погодився на вилучення земельної ділянки площею 110 кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

Сторони в судовому засіданні визнали, що саме цю земельну ділянку, як частину земельної ділянки площею 160 кв.м., надано позивачу в оренду на підставі вищевказаного договору.

27 листопада 2009 року Тернопільською міською радою прийнято рішення № 5/30/44 від 27 листопада 2009 року, згідно з пунктом 11 якого вирішено: «Надати гр. ОСОБА_1 в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 160 кв.м. для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1».

28 грудня 2010 року на підставі зазначеного рішення між Тернопільською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем укладено договір оренди землі, зареєстрований у Тернопільській регіональній філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 10 травня 2011 року.

Відповідно до п. 1 цього договору орендодавець на підставі рішення Тернопільської міської ради від 09 вересня 2004 року № 4/12/48 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Згідно з договором в оренду передається земельна ділянка площею 160 кв.м., у тому числі 160 кв.м. одно- та двоповерховою житловою забудовою (пункт 2); строк дії договору: договір укладено терміном на 5 років з 27 листопада 2009 року по 27 листопада 2014 року (пункт 8).

Орендна плата за договором оренди вносилась позивачем своєчасно, в повному обсязі, відповідно до умов договору.

21 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови з заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0160 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови з заявою, в якій зазначив, що з 2015 року не може продовжити договір оренди, оскільки в рішення Тернопільської міської ради від 09 вересня 2004 року № 4/12/48 не було внесено пункт про вилучення земельної ділянки з користування Тернопільського державного технічного університету, у звязку з чим просив виправити допущену помилку.

14 квітня 2016 року позивачу надано відповідь на вказану заяву, якою повідомлено, що строк договору оренди закінчився 27 листопада 2014 року, а також, з урахуванням неодноразових звернень Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя, запропоновано вирішувати питання припинення права користування та надання вказаної земельної ділянки в судовому порядку.

05 липня 2016 року ОСОБА_1 надано відповідь на звернення від 24 червня 2016 року стосовно поновлення договору оренди землі, в якій розяснено про встановлений договором оренди строк для його поновлення та відсутність правових підстав для задоволення звернення. Крім того, повідомлено, що рішенням Тернопільської міської ради від 30 червня 2015 року № 6/60/117 йому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,0160 га в оренду терміном на 5 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 та зобовязано в 6-місячний строк подати документи на затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того. що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та протягом одного місяця після закінчення строку договору відповідачем не було направлено йому листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а тому з цих підстав спірний договір оренди вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором і Тернопільська міська рада зобов"язана укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на встановлених судом обставинах у справі.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як установлено судом, між сторонами 28 грудня 2010 року укладено договір оренди землі.

Пунктом 8 цього договору передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10 цс15.

З врахуванням зазначених норм права та встановлених у справі обставин - що після закінчення строку дії договору оренди землі від 28 грудня 2010 року (після 27 листопада 2014 року) позивач продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою, а з боку Тернопільської міської ради заперечення в поновленні договору оренди були відсутні аж до того часу, допоки позивач не почав звертатися з заявами про його поновлення, суд першої правильно, з врахуванням положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», визнав поновленим договір оренди землі, зобов"язавши відповідача укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення договору.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про відсутність правових підстав для продовження договору оренди, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 після закінчення 27 листопада 2014 року строку договору оренди продовжив користуватися земельною ділянкою а відповідач погодився з таким користуванням та протягом одного місяця після закінчення строку договору листом-повідомленням не заперечив такого користування. Ці обставини визнані представником відповідача, як у письмових заявах по суті справи, так і в усних поясненнях у судовому засіданні яка вказувала, що строк дії договору оренди закінчився 27 листопада 2014 року, і з цього часу позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, сплачував орендні платежі, а Тернопільська міська рада продовжувала приймала ці платежі як плату фактичне користування земельною ділянкою та приймає їх по даний час, незважаючи на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився.

Суд першої інстанції правильно визнав таким, що не має значення для вирішення спору відсутність рішення Тернопільської міської ради про вилучення земельної ділянки площею 110 кв.м. у Тернопільського державного технічного університету (на даний час - Тернопільського національного технічного університету імені Івана Полюя), оскільки письмова згода на вилучення цієї земельної ділянки університетом була надана ще у 2004 році, вказана земельна ділянка була обєктом оренди за договором від 02 листопада 2004 року, а в подальшому вже на підставі спірного договору, та саме на Тернопільську міську раду, як орендодавця за договором покладено обовязок правомірно розпоряджатись земельною ділянкою, яка перебуває в комунальній власності, дійсність спірного договору оренди третьою особою не оспорено. Окрім цього встановлено, що наявне у справі Погодження Тернопільського державного технічного університету (на даний час - Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя) на вилучення земельної ділянки є дійсним.

Оскільки доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами, висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.2 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя залишити без задоволення а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 травня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судові витрати понесені у зв"язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий -

Судді -