АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня 2018 року

м.Харків

справа № 612/217/15-ц

провадження № 22-ц/790/3353/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом - Приватне підприємство «Агро-Альянс 2007»,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1,

відповідач за основним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням посівів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» про визнання недійсним договорів оренди земліза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року, постановлене під головуванням судді Лобановської С.М., в залі суду в смт Близнюки Харківської області,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року Приватне підприємство «Агро-Альянс 2007» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням посівів.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» про визнання недійсним договорів оренди землі.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року позовні вимоги Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» майнову шкоду в сумі 239 801,67 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. та судовий збір у сумі 2 398,02 грн., а всього 246 199,69 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог, у задоволенні первісного позову просив відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що договори оренди землі були укладені між ним та Приватним підприємством «Агро-Альянс 2007» 13 червня 2005 року строком на 7 років, договірні правовідносини припинено 13 червня 2012 року. Договори оренди землі від 01 листопада 2007 року він не підписував, тому вважає недійсними вказані договори. Зазначає, що первісний позов Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» є недоведеним, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували що саме відповідачами було завдано збитки позивачеві та недоведеним є розмір збитків. Крім того, витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. також належним чином не доведені, відсутній розрахунок витрат підприємства на правову допомогу.

Приватне підприємство «Агро-Альянс 2007» подало відзив на апеляційну скаргу, просило рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2018 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року в частині позовних вимог Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» про відшкодування збитків та витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2017 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 залишено без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367, ч.1 ст. 417 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Рішення суду першої інстанції переглядається Апеляційним судом в межах позовних вимог Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» про відшкодування збитків та витрат на правову допомогу.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у 2013 році підприємство на орендованих у відповідача ОСОБА_1 земельних ділянках провело польові роботи та навесні 2014 року засіяло насіння соняшника, а в травні 2014 року ОСОБА_2 закультивував ці земельні ділянки, знищивши посіви, чим спричинив збитки позивачеві. Зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами в установленому законом порядку були укладені договори оренди земельних ділянок від 01.11.2007 року та зареєстровані 03.09.2012 року строком на 7 років, підстав для визнання їх недійсними не вбачається.

Проте висновки суду першої інстанції в частині завдання збитків ПП «Агро-Альянс 2007» саме відповідачами не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок площею 7,0283 га та 6,8456 га, які розташовані на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області (а.с. 90-91 т.1).

01 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Агро-Альянс 2007» укладено договори оренди вищевказаних земельних ділянок, згідно яких приватному підприємству «Агро-Альянс 2007» передано в оренду земельні ділянки площею 7,0283 га та 6,8456 га, які розташовані на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області строком на 7 років (а.с.6-18 т.1). Договори оренди зареєстровані відділом Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 вересня 2012 року за № 01401 та № 01402. Додатки до зазначених договорів оренди земельних ділянок містять всі суттєві умови, які передбачені законом, а саме: план (схема) земельної ділянки, її кадастровий план з відображенням обмежень, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Між сторонами підписано акти приймання - передачі земельної ділянки (а.с.9, 17 т.1).

Як на підставу позовних вимог, Приватне підприємство «Агро-Альянс 2007» посилалося на те, що восени 2013 року та навесні 2014 року підприємство провело сезонні сільгоспроботи та посіяло насіння соняшнику на орендованих земельних ділянках, на що було витрачено кошти в сумі 27 648, 26 грн. В травні місяці 2014 року при обїзді полів господарства на території Бурбулатівської сільської ради було встановлено, що ОСОБА_2 за домовленістю з батьком ОСОБА_1 на власному тракторі закультивував посіви соняшника на оброблених земельних ділянках, та повністю знищив паростки соняшника, в результаті чого ПП «Агро Альянс 2007» втратило врожай на площі 13,8742 га та недоотримало дохід у розмірі 239 801, 67 грн. Вважає, що наявні підстави для відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням посівів.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави для відповідальності за заподіяння майнової шкоди встановлені статтею 1166 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, є слідством такої протиправної поведінки.

Збитки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються лише тоді, коли особа могла реально отримати вигоду, якби не протиправна поведінка відповідача.

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення збитків, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник конфлікт щодо користування спірними земельними ділянками, і син орендодавця ОСОБА_1 ОСОБА_2 на власному тракторі закультивував посіви соняшника, знищивши їх.

Проте такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні першої інстанції відповідач ОСОБА_2 дійсно зазначав, що навесні 2014 року, вважаючи закінченими договори оренди землі із позивачем, засіяв належну ОСОБА_1 земельну ділянку кукурудзою.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачі категорично заперечували, що пошкодили посіви соняшника, які були здійснені Приватним підприємством «Агро-Альянс 2007». При цьому зазначили, що єдиний раз, коли вони обробляли цю земельну ділянку був квітень 2014 року, коли сіяли кукурудзу. Саме позивач посіяв свій соняшник поверх кукурудзи, що посіяли відповідачі у квітні 2014 року.

І такі доводи відповідачів обєктивно підтверджуються наявними у справі доказами.

Так з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області із заявою, в якій просив прийняти заходи щодо невідомої особи, яка в ніч з 11.05 на 12.05 2014 року перекультивувала посіяну ним кукурудзу на його земельній ділянці площею близько 14 га, розташованої поблизу с. Степове, Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, чим завдало йому шкоди.

З наданого протоколу огляду місця події від 12.05.2014 року вбачається, що земельні ділянки, які розташовані на полі на відстані 2,5 км. від с. Степове Близнюківського району Харківської області, засіяні та забороновані. По краю земельних ділянок частково видно рядки паростків кукурудзи висотою 3-5 см. На грунті виявлено зерна насіння соняшника.

З наданого представником позивача протоколу допиту свідка ОСОБА_2, який був допитаний у звязку із наявністю кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 194 КК, вбачається, що ОСОБА_2 підтвердив, що маючи намір самостійно обробляти земельну ділянку батька ОСОБА_1, у квітні 2014 року засіяв поле кукурудзою 14 га. А ОСОБА_3 (директор ПП «Агро-Альянс 2007» ОСОБА_4) передискував її і засіяв соняшником без дозволу власника земельної ділянки.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на тому, що збитки, заподіяні підприємству саме відповідачами. Зазначав, що саме відповідачі знищили посіви соняшника, який був посіяний Приватним підприємством «Агро-Альянс 2007» на початку травня 2014 року на орендованій у відповідача ОСОБА_1 земельній ділянці.

Разом з тим вищезазначені докази свідчать про те, що у квітні 2014 року відповідачі посіяли на спірній земельній ділянці кукурудзу, вважаючи, що строк дії договорів оренди закінчився.

На початку травня 2014 року Приватне підприємство «Агро-Альянс 2007» засіяло земельну ділянку соняшником по паростках кукурудзи, що підтверджується протоколом огляду місця події від 12.05.2014 року.

Доказів щодо культивації земельної ділянки відповідачами у період після 12.05.2014 року і завданням у звязку з цим збитків позивачеві позивач суду не надав.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів того, що між діями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та збитками, спричиненими ПП «Агро-Альянс 2007», є причинний звязок, оскільки відповідачі засіяли спірну земельну ділянку кукурудзою у квітні 2014 року. Тоді як лише на початку травня 2014 року ПП «Агро-Альянс 2007» засіяло земельну ділянку соняшником по паростках кукурудзи.

Доказів того, що відповідачі вдруге культивували або сіяли на спірних земельних ділянках, матеріали справи не містять.

Тому підстав для покладення на відповідачів обовязку по відшкодуванню збитків ПП «Агро-Альянс-2007» колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 року, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам.

Згідно пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи, згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Матеріали справи не містять відомостей про створення відповідної комісії та визначення цією комісією розміру збитків, завданих позивачеві.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не перевірив відповідність розрахунків збитків спеціальним нормам у сфері землекористування. Також не врахував, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідачів лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин висновок суду першої інстанції щодо доведеності наявності підстав для задоволення позовних вимог ПП «Агро-Альянс-2007» не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

У звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПП «Агро-Альянс-2007» у звязку із їх недоведеністю.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ПП «Агро-Альянс-2007» відмовлено, то відсутні підстави для стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу та судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК Україн суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року в частині позовних вимог Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

ОСОБА_5

Повне судове рішення виготовлено 02.08.2018 року.