Ухвала

11 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 756/5130/14-ц

провадження № 61-44806ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року в справі за позовом житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» (далі - ЖБК «Академічний-15») звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 48 174,03 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та 3 % річних.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року позовні вимоги ЖБК «Академічний-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2011 року до 01 лютого 2014 року у розмірі 6 964,94 грн та 197,51 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2011 року до 01 лютого 2014 року у розмірі 6 964,94 грн та 197,51 грн судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 червня 2011 року до 01 лютого 2014 року у розмірі 6 964,94 грн та 197,51 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення наступного змісту.

Стягнуто на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок погашення заборгованості за період з червня 2011 року до січня 2014 року з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 12 899,20 грн з кожного.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок відшкодування судових витрат за подачу позову 485,43 грн та за подачу апеляційної скарги 728,14 грн, а всього 1 231,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЖБК «Академічний-15» в рахунок відшкодування судових витрат за подачу позову по 368,98 грн з кожної та за подачу апеляційної скарги по 553,46 грн з кожної, а всього - по 922,44 грн.

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Пунктом 1 частини другої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі становить 48 174,03 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Особа, яка подала касаційну скаргу, в доповненнях до касаційної скарги посилається на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Рекомендація № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендує державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 48 174,03 грн, а фундаментальне значення касаційної скарги для формування єдиної правозастосовчої практики та винятковість справи особою, яка подала касаційну скаргу, об'єктивно не підтверджено, Верховний Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року в справі за позовом житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв