ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 627/349/17-ц

провадження № 22ц/818/109/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Явір»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року в складі судді Вовк Л.В.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» про розірвання договору оренди землі, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 02 лютого 2016 року померла його мати та після її смерті він успадкував земельну ділянку. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності він є власником земельної ділянки площею 4,1846 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Мурафської селищної ради Краснокутського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення.

Зазначив, що відповідно до договору оренди землі від 26 березня 2012 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему в Краснокутському районі Харківської області 15 червня 2012 року за № 00929 та акту прийому-передачі об'єкта від 26 березня 2012 року, земельна ділянка передана його матір'ю в оренду відповідачу.

Вказав, що 28 березня 2017 року він звернувся до Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» з заявою, в якій повідомив, що він є спадкоємцем земельної ділянки та не має наміру здавати її в оренду, також просив не проводити ніяких робіт на ній. Підприємство неодноразово в усній формі пропонував йому укласти новий договір оренди, після чого йому здійснять виплату заборгованості за оренду землі.

28 березня 2017 року на адресу відповідача направлено претензію щодо погашення заборгованості, однак підприємством повідомлено про відсутність підстав для припинення весняно-польових робіт, проте жодних пояснень з приводу несвоєчасної сплати орендної плати не надав.

Посилався на те, що сплата орендної плати за 2016 рік підприємством не здійснювалась протягом декількох місяців 2017 року і була отримана лише 27 квітня 2017 року в розмірі 2651,00 грн., що є меншим ніж 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Також, при обчисленні розміру орендної плати не було враховано індекси інфляції з 2013 року по 2016 рік.

Вважав, що у зв'язку із смертю його матері у період з 02 лютого 2016 року по 31 грудня 2016 року підприємство не повинно нараховувати та сплачувати до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, тим самим спричинивши орендодавцю майнову шкоду.

Просив розірвати договір оренди від 26 березня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему в Краснокутському районі Харківської області 15 червня 2012 року за № 00929; зобов'язати Приватне сільськогосподарське підприємство «Явір» повернути йому земельну ділянку 4,1846 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Мурафської селищної ради Краснокутського району Харківської області; скасувати державну реєстрацію від 15 червня 2012 року у відділі Держкомзему в Краснокутському районі Харківської області за № 00929; вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що суд не звернув уваги на те, що відповідачем систематично порушувалися умови договору; що за кожною виплатою йому доводилося неодноразово в усній та письмовій формі звертатись до відповідача; що договір підписано з особою, якій було понад 80 років та яка не зовсім усвідомлювала значення своїх дій; що договір укладено без нормативно - грошової оцінки; що з 2012 року орендна плата не виплачувалась своєчасно і не проводились перерахунки з урахуванням індексу інфляції; що орендна плата сплачувалась тоді, коли розрахунковий період по сплаті орендної плати закінчився.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Овсяннікової А.І. від 31 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для надання до суду апеляційної інстанції документу, що підтверджує сплату судового збору.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Овсяннікової А.І. від 21 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

05 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_2 розподілено цивільну справу № 627/349/17-ц (22ц/818/109/18) за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» про розірвання договору оренди землі.

16 жовтня 2018 року від Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство вважав, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга необгрунтованою. При цьому зазначив, що істотного порушення товариством договору оренди не було та ОСОБА_3 не доведено.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Клопотання Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» про розгляд справи за відсутністю представника товариства. задоволено Заяву представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв'язку з його зайнятістю в судовому засіданні в іншому суді залишено без задоволення за відсутністю доказів такої зайнятості.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що підстав для розірвання договору оренди землі немає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 березня 2012 року між ОСОБА_4 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Явір» укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,1846 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області строком на 25 років.

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 26 березня 2012 року ОСОБА_4 передала, а Приватне сільськогосподарське підприємство «Явір» прийняв земельну ділянку загальною площею 4,1846 га.

Відповідно до пункту 4 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3294,00 грн. в рік, у тому числі: в грошовій, натуральній та відробітковій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки у разі: зміни умов господарювання передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках передбачених законом. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно пункту 12.3 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 12.5 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи -орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

02 лютого 2016 року ОСОБА_4 померла.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 лютого 2017 року за № 80148836 за рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 4,1846 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, землі сільськогосподарського призначення.

28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» з заявою, в якій повідомив підприємство про те, що він є спадкоємцем після смерті його матері та просив вважати спірний договір оренди від 26 березня 2012 року розірваним та претензією, в якій просив сплатити заборгованість по орендній платі.

Із відповідей Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» від 19 квітня 2017 року за № № 259, 260 вбачається, що підприємством запропоновано ОСОБА_1 з'явитися до офісу з відповідними документами для вирішення питання щодо отримання орендної плати, оскільки тільки з його заяв підприємству стало відомо, що його мати померла, і він є спадкоємцем після її смерті.

26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного сільськогосподарського підприємства «Явір» з заявою, в якій просив сплатити орендну плату за договором оренди землі. Разом з заявою ОСОБА_1 надано копії правовстановлюючих документів, якими підтверджується набуття ним права власності на земельну ділянку, а саме, копія рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 07 грудня 2016 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 лютого 2017 року.

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримав 2651,67 грн. орендної плати за оренду землі за 2016 рік та 27 грудня 2017 року отримав 3977,50 грн. орендної плати за оренду землі за 2017 рік.

Матеріали справи свідчать про те, що базова вартість земельної ділянки становила 19 520,01 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору та 2013 рік - 109 686,84 грн.; на 2014 рік - 137 005, 72 грн., на 2015 рік - 137 005, 72 грн., на 2016, 2017 рік - 164 393, 16 грн. Орендна плата нараховувалася і виплачувалася з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до вимог податкового та земельного законодавства, чинного на дату нарахування і відповідно виплати.

За 2012 рік нараховано земельну ренту у розмірі 3294,00 грн. із неї прибутковий податок - 494,10 грн., до сплати - 2799,00 грн.;

за 2013 рік нараховано земельну ренту 4392,00 грн. із неї прибутковий податок - 658,80 грн., до сплати - 3733,20 грн.;

за 2014 рік нараховано земельну ренту 4392,00 грн. із неї прибутковий податок - 658,80 грн., до сплати - 3733,20 грн.;

за 2015 рік нараховано земельну ренту 5486,00 грн. із неї прибутковий податок - 822,90 грн., військовий збір - 82,29 грн., до сплати - 4580,81 грн.;

в 2017 році нараховано земельну ренту за 2016 рік в сумі 3294,00 грн. із неї прибутковий податок - 592,92 грн., військовий збір - 49,41 грн., до сплати - 2651,67 грн. Крім того донараховано орендної плати в розмірі 1646,83 грн., із неї прибутковий податок - 296,46 грн., військовий збір - 24,70 грн., до сплати 1325,83 грн.; в 2017 році нараховано земельну ренту за 2017 рік в сумі 4941,00 грн. із неї прибутковий податок - 889,38 грн., військовий збір - 74,12 грн., до сплати - 3977,50 грн.

Прибутковий податок та військовий збір відраховувалися відповідно до статті 170 Податкового кодексу та згідно з підпунктами 1.2. пункту 16 - 1 пункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною четвертою статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотні умови договору оренди землі встановлені статтею 15 Закону України «Про оренду землі». До них відносяться об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених у вищезазначеній статті, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17,19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За змістом частини п'ятої статті 22 Закону України «Про оренду землі» внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 цього Закону передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати.

Саме такий правовий висновок зроблено у Постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року по справі № 183/3993/16.

Матеріали справи свідчать про те, що, починаючи з моменту укладання договору оренди, орендодавець отримував орендну плату своєчасно з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Доказів того, що мала місце несвоєчасна несплата орендної плати матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на те, що сплата орендної плати за 2016 рік підприємством не здійснювалась протягом декількох місяців 2017 року і була отримана ним лише 27 квітня 2017 року в розмірі 2651,00 грн., що є меншим ніж 3% нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а також, при обчисленні розміру орендної плати не було враховано індекси інфляції з 2013 року по 2016 рік у зв'язку з чим необхідно розірвати спірний договір оренди землі є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до підприємства з заявою про виплату орендної плати за 2016 рік саме йому, після смерті попереднього власника землі ОСОБА_4, яка померла 02 лютого 2016 року, лише у березні 2017 року, а відповідні документи, що підтверджували його право власності як спадкоємця, він надав тільки 26 квітня 2017 року, тому розрахунок з ним проведено 27 квітня 2017 року. Крім того, ОСОБА_1 виплачено орендну плату за користування земельною ділянкою за 2017 рік у 2017 році в розмірі 3977,50 грн.

Доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо того, що відповідачем систематично порушувалися умови договору; що за кожною виплатою йому доводилося неодноразово в усній та письмовій формі звертатись до відповідача; що договір підписано з особою, якій було понад 80 років та яка не зовсім усвідомлювала значення своїх дій; що договір укладено без нормативно - грошової оцінки; що з 2012 року орендна плата не виплачувалась своєчасно і не проводились перерахунки з урахуванням індексу інфляції; що орендна плата сплачувалась тоді, коли розрахунковий період по сплаті орендної плати закінчився є безпідставними, оскільки будь - якими даними, на підставі яких можливе встановлення наявності цих обставин, на які посилається ОСОБА_1, не підтверджуються.

Разом з тим матеріали справи свідчать про те, що між сторонами договору досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору; в подальшому сторони протягом декількох років добросовісно виконували умови даного договору, зокрема, орендар своєчасно сплачував орендну плату з проведенням відповідної індексації на виконання вимог статті 21 Закону України «Про оренду землі» та пункту 4 договору оренди землі, а орендодавець її отримував.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 81, 89 ЦПК України правильно виходив із того, що позивачем не доведено порушення істотних умов договору.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 23 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2018 року.