печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Лапцун В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та поділ майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просила розірвати зареєстрований 13 червня 2009 року між ними шлюб, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами повністю припинені, проживають окремо і спільне господарство ними не ведеться, будь-які почуття або спільні інтереси між сторонами відсутні, тому позивач вважає, що подальше спільне проживання є неможливим, збереження шлюбу недоцільним, також вказує на те, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину, яку вона просить залишити проживати із нею та поділити спільно набуте майно.

28 грудня 2017 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою судді від 16 лютого 2018 року у справі відкрито провадження.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши заяву у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, а відповідач надав заяву у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Сторони перебувають у зареєстрованому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_3 про шлюб від 13 червня 2009 року (а.с. 12).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_4 про народження від 25 грудня 2010 року (а.с. 11).

Встановлено, що сторонами узгоджено місце проживання дитини разом із матір'ю.

Поряд із цим, за час спільного проживання сторонами набуто у власність автомобіль марки OPEL, моделі MERIVA, тип Легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1, WIN № НОМЕР_5.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Стосовно вимог позивача щодо визначення місця проживання дитини, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім'ї або без адекватних засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 забезпечена житлом, в будинку створені належні умови для проживання дитини. Позивач належним чином виконує свої обов'язки, створила всі умови для повноцінного розвитку сина ОСОБА_4

Стосовно вимог щодо поділ спільно набутого майна подружжя, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому її позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль марки OPEL, моделі MERIVA, тип Легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1, WIN № НОМЕР_5 підлягають до задоволення.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім'я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню дружини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 21, 24, 51, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 60, 68, 69, 70, 110, 112, 157, 159, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 16, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та поділ майна - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_213 червня 2009 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, за актовим записом № 341, розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, або за місцем її проживання чи перебування.

Визнати за ОСОБА_2 (01011, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2)право особистої приватної власності на автомобіль марки OPEL, моделі MERIVA, тип Легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1, WIN № НОМЕР_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя В. А. Писанець