Справа № 379/538/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Потеряйко С.А.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, представник: адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, представник: адвокат ОСОБА_4 про визнання батьківства щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 та стягнення аліментів, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом.

Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_8.

У зв'язку з задоволенням заяви про відставку рішенням Вищої ради правосуддя від 18.09.2018 «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Таращанського районного суду Київської області», судді ОСОБА_8. припинено повноваження.

Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, та ст. 119 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_7 за № 202 від 01.10.2018 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2018 справу передано судді Потеряйко С.А.

Суддя Потеряйко С.А. до відкриття провадження в справі та призначення її до судового розгляду заявила самовідвід з розгляду даної цивільної справи, зазначивши, що перебуває в родинних відносинах з представником відповідача адвокатом ОСОБА_4.

У відповідності до вимог ст. 20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об'єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Довіра це суб'єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв'язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з'їздом суддів України 22.02.2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат справи.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.

Враховуючи вищенаведене, з метою виключення підстав для будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді справи, самовідвід судді Потеряйко С.А. слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.20 ЦПК України,ст.ст. 6, 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

у х в а л и ла :

Самовідвід головуючого - судді Потеряйко С.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, представник: адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, представник: адвокат ОСОБА_4 про визнання батьківства щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 та стягнення аліментів - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Таращанського районного суду Київської області для визначення головуючого відповідно до ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

СуддяС. А. Потеряйко