РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі № 4 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -

у с т а н о в и в :

Позивач 6 серпня 2018 року звернувся до суду з цим позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання їхньої спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року - з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не надсилав.

Спрощене провадження у справі відкрите 17 серпня 2018 року (а.с.22).

Відповідач 12 вересня 2018 року надала суду відзив на позовну заяву про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, в якому просила відмовити у задоволенні позову, а також провести судове засідання з її викликом (а.с.27-28).

Суд 19 вересня 2018 року виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.34).

В сьогоднішнє судове засідання позивач не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце цього засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому особисто 25 вересня 2018 року судової повістки про виклик. ОСОБА_2 з приводу своєї неявки до суду не подав.

Відповідач та його представник просять розглянути справу у відсутність позивача, оскільки відповідач проживає в іншому районі, і їй буде проблематично зявитись у наступне судове засідання у разі його відкладення.

Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї ж статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Тому суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність позивача.

З позовної заяви видно, що позивачем не заперечується його батьківство відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він сплачує аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а також додаткові витрати в розмірі 150 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. До вересня 2016 року він сплачував ці аліменти повністю. З 19 вересня 2016 року він звільнився з роботи, з того часу не працює і не може знайти роботу. З урахуванням погіршення його матеріального стану просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні відповідач передає слово своєму представнику, який пояснює, що позов не мотивований, відсутні докази для його задоволення. Позивач фактично просить змінити спосіб виконання рішення суду, про що може просити тільки одержувач аліментів. Просить відмовити в позові.

Позивач додатково пояснила, що на сьогоднішній день вона отримує 1100-1200 грн щомісячно як аліменти.

Оголосивши позовну заяву, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

В судовому засіданні судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підставою позову є погіршення матеріального стану позивача через неможливість знайти роботу і неспроможність у звязку з цим виконувати судове рішення щодо надання визначених судом коштів на утримання дитини.

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей факт визнається сторонами, тому у відповідності з частиною першою статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 10 серпня 2030 року (а.с.6).

Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 13 березня 2018 року, з позивача на користь відповідача стягуються додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 150 грн щомісячно, починаючи з 30 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до 10 серпня 2030 року (а.с.8-9).

Згідно з копією ухвали Жмеринського міськрайонного суду від 17 травня 2018 року, визнано неправомірним рішення начальника Томашпільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області з приводу розрахунку заборгованості 18 квітня 2018 року по виплаті аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4. Зобовязано цього начальника здійснити розрахунок заборгованості з урахуванням відповідної середньої заробітної плати працівника по Томашпільському району Вінницької області, а також стягнути з боржника заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки (а.с.10-13).

Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_3, складена начальником відділу ДВС після судового рішення від 17 травня 2018 року, така заборгованість станом на 11 червня 2018 року складає 5663,54 грн (а.с.14).

Позивач з 16 вересня 2016 року не працює, що видно з копії його трудової книжки (а.с.15-16). Проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, членом особистого селянського господарства не являється (а.с.3).

Відповідач зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21), однак проживає без реєстрації в с.Малинівка Літинського району Вінницької області по вул. Виноградній, 24 (а.с.30) разом з чоловіком та двома дітьми (а.с.31). Дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, знаходиться на її утриманні (а.с.32), що видно з відповідних довідок.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що позивач фізично здоровий, працездатний, інших дітей, яких він утримує, не має (спростувань цьому наразі відповідач суду не надав); хворобливий стан дитини, яка знаходиться на утриманні відповідача, яка виховує ще одну дитину, ІНФОРМАЦІЯ_5; відсутність доказів на підтвердження обставин неможливості працевлаштуватись позивачем, а також вимоги статей 181, 182, 192 СК України. Виходячи з обставин справи та доведеності позову, суд вважає, що позивач має можливість і повинен сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у визначеному судовим рішенням розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу). Тому в задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

Зазначений висновок суду в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права, і зроблений після зясування усіх обставин, від яких залежить правильне вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у розясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

На думку суду, в даному випадку відсутність постійного місця роботи у позивача не можна вважати зміною його матеріального стану, тим більш, що факт неможливості працевлаштування позивачем не доведений і не знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді справи суд в повній мірі врахував всі доводи як позивача, так і відповідача, що заслуговують на увагу. Тому при винесенні рішення суд не приймає до уваги позовні вимоги, які не вважає справедливими, розумними та спів мірними.

Саме визначений рішенням суду від 18 липня 2014 року розмір аліментів, на думку суду, буде відповідати інтересам дитини, враховуючи, що з 2015 року зросли споживчі ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Крім цього, суд враховує, що аліментні правовідносини - це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним, і у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76, 81, 141, 223, 235 ,259, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, на підставі статей 180, 182, 185, 192 СК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області на протязі тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Головуючий суддя К.Шепель

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2018 року.