01.10.2018 227/699/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого cудді: Мацишин Л.С.

за участю

секретаря судового засідання: Михайловській Т.П.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Добропільської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року Орган опіки та піклування Добропільської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4, в якому просить позбавити останню батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову посилаються на те, що неповнолітня ОСОБА_3 перебуває в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. За час перебування в центрі, мати жодного разу життям дитини не цікавилась, не відвідувала і не телефонувала. ОСОБА_5 навчалась у санаторії « Лісовій школі» у м. Святогірськ. До служби у справах дітей, ОСОБА_3 привела матір дитини і запропонувала влаштувати її до центру соціально - психологічної реабілітації дітей, так як вона не мала змоги піклуватись про дитину.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, суду пояснила, що в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради з червня 2017 року перебуває неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час профілактичних рейдів служби у справі дітей, намагались відвідати громадянку ОСОБА_4 за адресами 6 АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Двері жодного разу ніхто не відчинив. Під час спілкування працівників служби із громадянкою ОСОБА_4 у червні 2017 року, було з'ясовано, що остання зловживає наркотичними речовинами. Відповідно до наведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні, яке відбулося 25 вересня 2018 року, позовні вимоги визнала повністю. Суду пояснила, що вона є матір'ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані з її слів. В червні 2017 року вона привела дитину, ОСОБА_3 до центру соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради з метою її влаштування, оскільки не мала змоги піклуватись про неї, так як на той час вживала наркотичні засоби. До цього часу дитину виховувала свекруха. На даний час вона не працює. Від наркотичної залежності вона лікувалась анонімно. Не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав.

Допитана в судовому засідання у якості свідка, психолог центру соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_3 є вихованкою центру соціальної-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради з червня 2017 року. Мета роботи центру це повернення дитини у біологічну сім'ю. Ведеться активна робота не лише з дітьми, але і з їхніми батьками, проте ОСОБА_4 жодної ініціативи не проявляє для повернення дитини в сім'ю. Катя також не хотіла повертатись до мами. За весь час мати не дзвонила і не цікавилась життям дитини.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 у присутності психолога, представника органу опіки та піклування та рідної матері суду пояснила, що навчається у восьмому класі. З 6 років піклуванням та її вихованням займалась бабуся. При поверненні з дитячого табору бабуся не змогла її забрати, оскільки потрапила у лікарню. Тому проживала три дні з матір'ю, яка в цей час залишала її саму в квартирі. Також зазначила, що категорично не хоче жити з матір'ю.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, встановив такі обставини.

Відповідач ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.9)

З довідки виконавчого комітету Білозерської міської ради в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 2003 року народженн, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно психолого-педагогічної характеристики на вихованця центру соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради ОСОБА_3 характеризується позитивно. ( а.с.15).

Довідкою т.в.о. директора центру соціальної-психологічної реабілітації жітей Добропільської міської ради вбачається, що ОСОБА_3 перебуває в центрі з 07 червня 2017 року по теперішній час. (а.с.16)

На момент розгляду справи, ОСОБА_3 навчається в 8 класі НВК №19 м.Добропілля.

Згідно повідомлення СПРД Добропільської міської ради № 962 від 20 грудня 2017 року, за весь час перебування дитини у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради, ОСОБА_4 життям дитини не цікавилась, та жодного разу не відвідувала і не телефонувала. ( а.с. 13).

Згідно побутової характеристики на відповідача, вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, але за вказаною адераою не проживає, згідно повідомлення сусідів мещкає за адресою АДРЕСА_3. Охарактеризована з негативної сторони. Постійно зловживає спиртні напої. Не працює. (а.с.17,18)

Як пояснила відповідач ОСОБА_4 на даний момент вона проживає в квартирі свого цивільного чоловіка за адресою АДРЕСА_3, в якій на даний час за борги відключені електропостачання та опалення.

З акту обстеження житлово-побутового і матеріального становища від 24 жовтня 2017 року по місцю проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів мати зловживає наркотичними речовинами. (а.с.19)

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 1997 року по 2009 рік стояла на обліку в лікаря нарколога з синдромом залежності від опіатів. Знята з обліку з виправленням. (а.с.30)

Висновком виконкому Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування з метою соціального захисту неповнолітньої ОСОБА_3, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. (а.с.5-6)

Звертаючись до суду із позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав, представник органу опіки та піклування посилається на те, що відповідач покладених на неї батьківських обов'язків не виконує, не бере участі у вихованні дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року. № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснила, що з шестирічного віку дитини не займається вихованням дитини і разом з нею не проживає, участі в її утриманні не бере, під час хвороб не займається її доглядом та лікуванням, умови для проживання для дитини у неї відсутні, так як квартира відключена від електропостачання та опалення, на даний момент ні вона, ні її чоловік не працюють, останній раз навідувала дочку в червні 2017 року, дочка з нею жити не хоче.

Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунулася від виховання і утримання своєї дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, не займалися її вихованням та матеріальним забезпеченням, оскільки зловживала наркотичними засобами, не цікавляться її життям, станом здоров'я та успіхами в навчанні, тобто свідомо нехтувала своїми батьківськими обов'язками, свідомо не вчиняє дій, спрямовані на відновлення повноцінного спілкування з дочкою, яка потребує батьківської уваги та виховання.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дочки ОСОБА_5 підставними та підлягають до задоволення.

За правилами частини 4 статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України).

Як пояснила відповідач, біологічний батько дитини помер.

Враховуючи, наведене, суд вважає за необхідне передати ОСОБА_9 на пікування органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради.

Щодо позовної вимоги про стягненя аліментів, то суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав, не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, також враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, які є працездатними.

З врахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватись на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. ( ч.3 ст. 193 СК України)

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 відкрито у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» м.Добропілля особовий рахунок НОМЕР_1. (а.с.14)

Враховуючи, що орган опіки та піклування звільнений від сплати судового збору згідно пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», а тому за правилами статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.164, 165, 166 СК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Органу опіки та піклування Добропільської міської ради ( , місце знаходження: Донецька область м. Добропілля вул. Першотравнева буд. 83), в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 ( адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5), про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на піклування органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх її доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особовий рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_1, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» м.Добропілля.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С. Мацишин

01.10.2018