ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/217/18 Справа № 182/9131/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Рибаков В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/9131/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кузьміна Н.В.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої дії представник за довіреністю ОСОБА_4, на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року, яке ухвалено суддею Рибаковою Н.В. о 10 годині 45 хвилин у місті Нікополі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»(надалі - ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_2, як боржником, та відповідачем ОСОБА_3, як поручителем, зобов'язань за Кредитним договором № 0 від 04 червня 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, станом на 19.11.2014 року, в сумі 24 591,51 доларів США, що еквівалентно 373 793,66 грн. та пеню у розмірі 1 000,48 грн., а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 рокупозов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року та Договором поруки № 0/П від 04.06.2008 року: за кредитом - 23200,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 року складає 352657,14 грн., за відсотками - 1390,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 року складає 21136,51 грн., пеню за кредитом - 29,34 грн., пеню за відсотками - 971,14 грн., а всього до стягнення: за кредитом та відсотками - 24591,51 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 19.11.2014 року, складає 373793,66 грн.; по пені - 1000,48 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 3654,00 грн. порівно, з кожного по 1827,00 грн.

Ухвалою цього ж суду від 26 січня 2017 року заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними. Так, зазначає, що 04 лютого 2009 року ОСОБА_2 заключив з банком додаткові угоди №2 та №3 до Договору про надання споживчого кредиту, що призвело до збільшення ануїтетного платежу до 310 доларів США та збільшено строк оплати кредиту до 10 років, тобто збільшився період, за який нараховуються проценти за користування грошовими коштами, та, відповідно, збільшився обсяг відповідальності поручителя. Суд першої інстанції не врахував, що, згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, та не перевірив чи надавала поручитель свою згоду на укладення Додаткових угод. При цьому, зазначає, що поручитель ОСОБА_3 не підписувала Додаткову угоду №1 від 04 лютого 2009 року до Договору поруки №0/П від 04 червня 2008 року, а тому по справі необхідно провести судову почеркознавчу експертизу.

Також, посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні заочного рішення без дотримання вимог ст. 169 ЦПК України, що позбавило відповідача можливості прибути у судове засідання та заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (т. 2 а.с. 74, 82-85), в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили та клопотань про відкладення розгляду справи не надавали, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорюється, 04.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 (т. 1 а.с.6-17), за умовами якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті - Долар США (USD), в сумі 24786, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 120261,67 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, а ОСОБА_2 зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі.

Відповідно до п. 1.2.2. Кредитного договору, ОСОБА_2 зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 05.06.2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.1.3.4. Кредитного договору, строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, за порушення ОСОБА_2 термінів погашення будь-яких свої грошових зобов'язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день розстрочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого Договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку.

Відповідно до п.5.2. Кредитного договору, відповідно до законодавства України, зокрема, статті 651 Цивільного кодексу України, Сторони погодились, що Банк, згідно умов Договору, може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення, зокрема, у разі порушення Позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов Договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання Позичальника за цим Договором).

Відповідно до п. 3.4.3. Кредитного договору, Позичальник зобов'язується достроково повернути Банку в повному обсязі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування Банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору та/або умов Кредитного договору.

Відповідно до п.7.8. Кредитного договору, строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання Договору Сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, виконання зобов'язань ОСОБА_2 за цим Договором забезпечується, у тому числі, порукою ОСОБА_3.

У забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № 0/П (т. 1 а.с. 21,22).

Відповідно до п.1.1. Договору поруки, ОСОБА_3 зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04 червня 2008 року в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п.1.2. Договору поруки, Поручителю добре відомі усі умови Кредитного договору, зокрема: сума кредиту 24786 (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят шість) доларів США 00 центів, що дорівнює еквіваленту 120261,67 гривень, термін виконання основного зобов'язання - «05» червня 2023 року, якщо згідно умов Кредитного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання; інші умови Кредитного договору.

Відповідно до п.1.3. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Відповідно до п.1.4. Договору поруки, відповідальність поручителя ОСОБА_3 і боржника ОСОБА_2.є солідарною.

04.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації) (т. 1 а.с.18), згідно з умовами якої сторони, зокрема, домовилися про наступне.

1.1. Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року згідно умов Договору.

1.2. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 05 червня 2033 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору.

1.3. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 310,00 доларів США в день сплати ануїтетного платежу 04 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж, відповідно до умов Договору.

Вказана Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання Сторонами та припиняє свою дію з дня припинення дії Договору. Інші умови Договору та додаткових угод до нього, які не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються без змін і Сторони підтверджують свої зобов'язання за ними. Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору, складена українською мовою в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін. Невід'ємною частиною цієї Додаткової угоди є «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток № 2).

04.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року (щодо зміни умов схеми погашення кредиту) (т. 1 а.с.19,20), згідно з умовами якої сторони змінили схему погашення кредиту, зокрема, сторони домовилися про наступне:

Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 1.

Позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу.

При цьому Сторони погодили, що: «ануїтетний платіж» - це сума грошових коштів, що складається з строкової суми основного боргу і підлягає сплаті на умовах і в строк, визначений цією Додатковою угодою; «день сплати ануїтетного платежу» - це вказане у цій Додатковій угоді число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити Банку ануїтетний платіж.

Розмір ануїтетного платежу складає 310,00 доларів США (триста десять). День сплати ануїтетного платежу 04 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки, відповідно до умов Договору.

Позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок № 063 в АКІБ «УкрСиббанк».

Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання Сторонами та припиняє свою дію з дня припинення дії Договору.

Інші умови Договору та додаткових угод до нього, які не суперечать цій Додатковій угоді, залишаються без змін і Сторони підтверджують свої зобов'язання за ними.

Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору, складена українською мовою у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін. Невід'ємною частиною цієї Додаткової угоди є «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» (Додаток № 2).

У порушення умов Кредитного договору, відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань належним чином не виконував., у зв'язку з чим, станом на 19.11.2014 року, заборгованість за Кредитним договором складає 24591,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 року складає 373793,66 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 23200,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 року складає 352657,14 грн.; заборгованість за відсотками - 1390,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 року складає 21136,51 грн., та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1000,48 грн., яка складається з наступного: пеня за кредитом - 29,34 грн.; пеня за відсотками - 971,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк»та стягуючи з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_2 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та наявність у зв'язку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором. При цьому, суд дійшов висновку про те, що, відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, та, оскільки Банком підтверджено належними доказами (договір про надання кредиту, розрахунок заборгованості) розмір заборгованості, наявні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 в солідарному порядку.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк»до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється його законність та обґрунтованість в цій частині, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з поручителя ОСОБА_3 з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, зокрема передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Аналогічні норми процесуального права закріплено й у статті 263 ЦПК України, в редакції, станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Порука - це спеціальний додатковий захід майнового характеру, який спрямований на забезпечення належного виконання основного зобов'язання.

Зі змісту статті 553 ЦК України випливає, що обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Зі змісту ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст.555 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 651 ЦК України визначено, що зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору, зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов, що закріплено у ч.1 ст.653 ЦК України.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення загального розміру наданих кредитних коштів та, відповідно, щомісячних платежів щодо повернення цих коштів, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Отже, припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України можливе лише у разі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, тобто в зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, будь яке збільшення зобов'язання, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Аналогічну правову позицію щодо припинення поруки з підстав збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди висловив Верховний Суд України у постановах № 6-67цс11 від 19 грудня 2011 року, № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року, № 6-185цс14 від 17 грудня 2014 року, № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року, за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, яка мала враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року).

Отже, для покладення на поручителя ОСОБА_3 відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань перед банком, необхідна згода останньої на збільшення її відповідальності за виконання позичальником умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року, з урахуванням змін внесених Додатковою угодою №2 від 04 лютого 2009 року та Додатковою угодою №3 від 04 лютого 2009 року.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поруки № 0/П від 04.06.2008 року (згода забезпечувати змінене зобов'язання) (т. 1 а.с.23), згідно з умовами якого, Поручитель зобов'язується перед Банком, відповідно до умов Договору, відповідати за виконання Боржником усіх його зобов'язань перед Банком, що виникли з Кредитного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У випадку зміни в подальшому умов Кредитного договору Поручитель, підписанням цієї Додаткової угоди, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін в майбутньому. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Додаткової угоди не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін.

З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_3 категорично заперечувала проти того, що вона надавала свою згоду на зміну умов основного зобов'язання, які призвели до збільшення обсягу її відповідальності, як поручителя, та не підписувала Додаткову угоду № 1 від 04.02.2009 року до Договору поруки № 0/П від 04.06.2008 року, колегією суддів було задоволено її клопотання та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

Згідно Висновку експерта №2196-18 від 28 серпня 2018 року за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Поручитель» Додаткової угоди №1 від 04.02.2009 року до Договору поруки № 0/П від 04.06.2008 року, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» (на теперішній час ПАТ «УКрСиббанк») та ОСОБА_3, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (т. 1 а.с. 44-51), у зв'язк з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що поручитель не надавала своєї згоди на збільшення її відповідальності, і протилежного ПАТ «УкрСиббанк» не доведено.

З урахуванням того, що Додатковою угодою №2 від 04 лютого 2009 року та Додатковою угодою №3 від 04 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року було змінено кінцевий термін повернення кредиту з 05 червня 2023 року на 05 червня 2033 року (термін кредитування збільшено на 10 років), змінено схему погашення кредиту та встановлено погашення кредиту ануїтетними платежами у розмірі 310,00 доларів США щомісяця, тоді як договором поруки встановлено термін повернення кредиту - 05 червня 2023 року та розмір щомісячних платежів з повернення кредитних коштів був встановлений Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.06.2008 року (Графік погашення кредиту) і не передбачав повернення кредиту ануїтетними платежами, колегія суддів дійшла висновку про припинення поруки на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки умови, викладені в додаткових договорах, не були погоджені з поручителем, та тягнуть за собою збільшення обсягу відповідальності останньої.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів скасовує рішення суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалює нове рішення про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» судових витрат у розмірі 3 654,00 грн., понесених за подання позовної заяви, з відповідача ОСОБА_2, оскільки рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з боржника залишено без змін.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі по 4 019,41 грн. (квитанція №19 від 03 лютого 2017 року - т. 1 а.с. 108) та витрати понесені на оплату судової почеркознавчої експертизи у розмірі 5 491,20 грн. (квитанція №0.0..1 від 21.05.2018 року).

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої дії представник за довіреністю ОСОБА_4, - задовольнити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) гривень 41 (сорок одна) копійка та на проведення експертизи у розмірі 5 491 (п'ять тисяч чотириста дев'яносто одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: