Справа № 353/989/18
Провадження № 2/353/476/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - 27.11.2006 року, за адресою: вул. І.Франка, 30, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, та про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. І.Франка, 30, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у звязку з тим, що не підтверджено факт її проживання (реєстрації) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, їй в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилась, однак у позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач визнав позов та не заперечив проти його задоволення.

Представник відповідача Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає та просив справу розглядати без його участі.

Свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є жителями с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області та сусідами позивачки, в судовому засіданні засвідчили той факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини 27.11.2006 року постійно проживала разом матірю ОСОБА_3 за адресою: вул. І.Франка, 30, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, вела з нею спільне господарство та проводила її похорон.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_6, який був головою двору, та ОСОБА_3, значилось господарство, розташоване по вул. І.Франка, 30, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 15). Дані обставини також підтверджуються довідкою Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 364 від 10.09.2018 року (а.с. 17). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 12.09.2018 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. І.Франка, 30, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1960 року по 1972 рік (а.с. 21-24).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. І.Франка, 30, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області.

Згідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

21.04.1996 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 (батько), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_3 (мати) прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 (батько), успадкувавши належну йому 1/2 частину домоволодіння, оскільки вступила в управління спадковим майном, до дня смерті спадкодавця проживала разом з ним та вела з ним спільне господарство, проводила похорон чоловіка (довідка Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 361 від 10.09.2018 року, а.с. 16).

Згідно відповіді приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_8 № 710/01-16 від 10.10.2018 року (а.с. 35) спадкова справа після смерті ОСОБА_6 (батько) не заводилась.

27.11.2006 року ОСОБА_3 (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Ще за життя вона посвідчила на імя позивача заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 15.07.1997 року (а.с. 13).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яка залишились після смерті ОСОБА_3 (мати), у звязку з тим, що не підтверджено факт її проживання (реєстрації) із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_8 за № 635/02-31 від 13.09.2018 року (а.с. 20).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 194/2018 від 13.09.2018 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_3 (а.с. 36-46), з якої також вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому

порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6. ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, з позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які належали спадкодавцю, а тому позивач звернувся також з взаємоповязаною вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та надає їй право на спадкування за заповітом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З метою оформлення спадщини за заповітом в нотаріальному порядку позивачу необхідно представити документи, які б підтверджували, що вона постійно проживала з спадкодавцем ОСОБА_3 (мати) на час відкриття спадщини, тобто по день її смерті по вул. І.Франка, 30, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області. Так, згідно довідки Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 361 від 10.09.2018 року на день смерті ОСОБА_3 (мати) була зареєстрована у спадковому домоволодінні одна, проте разом з нею проживала без реєстрації місця проживання донька ОСОБА_1 (позивач), яка здійснювала догляд за матір'ю та вела з нею спільне господарство (а.с. 16). Також про факт спільного проживання ОСОБА_1 (позивач) разом з ОСОБА_3 (мати) на час відкриття спадщини в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У звязку з тим, що на час відкриття спадщини у ОСОБА_1 (позиівач) відсутні документи на підтвердження її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 (мати), вона не може оформити спадкове майно на своє імя.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 04.07.2018 року по справі № 404/2163/16-ц, з якої вбачається, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 (мати), а тому, оскільки цей факт дійсно має для позивача юридичне значення, позовну заяву в цій частині слід задовольнити, оскільки встановлення даного факту має для позивача юридичне значення.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. І.Франка, 30, в с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1324,70 грн.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 368, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 263-265, 268, 273, 293, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на час відкриття спадщини 27.11.2006 року постійно проживала разом зі спадкодавцем матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: вул. І.Франка, 30, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. І.Франка, будинок 30, с. Петрилів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3.

Повернути позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованій ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, сплачений нею по квитанції № 0.0..1 від 19.09.2018 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 1324 (одна тисяча триста двадцять чотири) гривні 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий У.Ю. Луковкіна