Справа № 324/1784/18
Провадження № 2-о/324/88/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Пологівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулася з заявою до суду, в якій зазначила, що вона є дочкою ОСОБА_2, яка постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 померла у віці 88 років 08 вересня 2018 року у м.Моспине Пролетарського району м.Донецька.

Після смерті ОСОБА_2 Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР Міністерства охорони здоровя ДНР 10 вересня 2018 року було видане лікарське свідоцтво про смерть №3374, на підставі якого 11 вересня 2018 року їй, заявнику, адміністрацією міста Моспине Донецької Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії ДНР №114824.

Зазначене лікарське свідоцтво і свідоцтво про смерть були видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території України, тому для реєстрації в законному порядку факту смерті своєї матері заявник, будучи тимчасово зареєстрованою як внутрішньо-переміщена особа у звязку з проведенням антитерористичної операції, у м.Пологи Запорізької області по вул.Чкалова,19, звернулася до Пологівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть її матері у звязку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті предявлені документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України. Просить суд постановити рішення, яким встановити факт смерті її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 08 вересня 2018 року у м.Моспине Донецької області, Україна.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала свою заяву, просила задовольнити її з зазначених у заяві підстав.

Будучи допитаною в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України ОСОБА_1 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її матірю. Мати проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати хворіла на захворювання легень, коли мати стала почувати себе гірше, вона забрала її до себе додому у АДРЕСА_1, де мати і померла ввечері 08 вересня 2018 року. Вона, ОСОБА_1, викликала лікаря і працівників міліції, які констатували смерть ОСОБА_2 і зясували, що ознак насильницької смерті у померлої нема. Вона, заявник, отримала лікарське свідоцтво про смерть своєї матері, на підставі якого в адміністрації міста Моспине їй було видане свідоцтво про смерть. Вона здійснила поховання матері на кладовищі у м.Моспине по вул.Пархоменко. При зверненні до Пологівського відділу РАЦС їй відмовили письмово в видачі свідоцтва про смерть її матері і порадили звернутися з відповідною заявою до суду.

Начальник Пологівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3 як керівник заінтересованої особи надала в судове засідання письмову заяву, в якій просить заву ОСОБА_1 розглянути у відсутність представника Пологівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Рішення суду просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.21).

Суд, вислухав ОСОБА_1 як заявника і свідка, беручи до уваги думку заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЛ №292392, виданого 19 червня 1953 року (а.с.6), і копією повторно виданого 02 жовтня 2018 року свідоцтва про шлюб серії I-ЖС №223222 (а.с.7).

ОСОБА_2 померла 08 вересня 2018 року у м.Моспине Пролетарського району м.Донецька Донецької області, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №3374, виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР Міністерства охорони здоровя ДНР 10 вересня 2018 року, копією довідки про причину смерті №3374 від 10 вересня 2018 року, копією свідоцтва про смерть серії ДНР №114824, виданого адміністрацією міста Моспине Донецької Народної Республіки. Причиною смерті ОСОБА_2 зазначено набряк легень, атеросклеротична хвороба серця (а.с.10,11,12).

З копії акту №268 про встановлення факту спільного проживання, виданого 18 вересня 2018 року адміністрацією міста Моспине, встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті мешкала разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_1 здійснила поховання своєї матері ОСОБА_2 (а.с.14).

ОСОБА_1 звернулася до Пологівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, де їй 02 жовтня 2018 року письмово було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті її матері у звязку з тим, що заявником предявлені документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (а.с.9).

Факт взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи у м.Пологи Запорізької області по вул.Чкалова,19 підтверджено заявником копією довідки від 31 травня 2017 року № (а.с.8).

Факт взяття на облік ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи у м.Пологи Запорізької області по вул.Чкалова,19 підтверджено заявником копією довідки від 31 травня 2017 року № (а.с.19).

Факт смерті своєї матері заявник підтверджує долученням до матеріалів справи копії договору-замовлення на організацію і проведення поховання, копії свідоцтва про поховання і фотографій з місця поховання ОСОБА_2 (а.с.15-18).

Громадянство України померлої ОСОБА_2 підтверджено копією паспорту громадянина України на її імя серії ВЕ №522843, виданого Моспінським МВМ Пролетарського РВУМВС України в Донецькій області 24 жовтня 2001 року (а.с.13).

На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується також положеннями ч.1 ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", серед яких є м.Моспине Донецької області.

Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території, так як наведені обставини смерті особи також підтверджуються поясненнями у судовому засіданні заявника, яка була допитана судом в якості свідка.

Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті ОСОБА_2 у м.Моспине Пролетарського району міста Донецька, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню.

Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне їй для отримання державної соціальної допомоги і оформлення своїх спадкових прав.

Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.92,263-265, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Пологівський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт смерті матері заявника ОСОБА_1 - громадянки України ОСОБА_2, яка народилася 18 січня 1930 року у с.Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, Україна, місце реєстрації якої місто Моспине Пролетарського району міста Донецька Донецької області, вул.Тельмана,90, Україна, яка померла 08 вересня 2018 року у місті Моспине Пролетарського району міста Донецька Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Кацаренко І.О.