Номер провадження 2/243/12/2018
Номер справи 243/5281/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мінаєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання Янчевського В.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна,

учасники справи: не з?явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача.

1. 01 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначає, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 01 вересня 1980 року по 10 квітня 1986 року. Протягом цього часу вони з відповідачем спільно мешкали в одному будинку, який належав її батькам за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, спільний бюджет, були пов?язані взаємними правами та обов?язками. 28.08.1981 р. у них з відповідачем від фактичних шлюбних відносин народився син - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_4. - ОСОБА_5. З моменту народження діти проживали з батьками за вищезазначеною адресою, а вони з відповідачем працювали, мали доходи. 22.10.1985 р. вони з відповідачем за спільні кошти та з допомогою її батьків придбали 14/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що розтошовані за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 910 кв.м. Право власності було зареєстроване на ім?я ОСОБА_2 Після придбання цієї частки домоволодіння вони з родиною вселилися у це домоволодіння, зареєстрували там своє місце проживання і постійно мешкали за цією адресою. 10.04.1986 р. вони з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, оформивши у встановленому порядку вже усталені між ними відносини.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі та мешкаючи однією родиною протягом 1989-1991 р. вони з відповідачем знесли літню кухню, сарай, душ, туалет, паркан, та на місці зазначених знесених споруд побудували новий житловий будинок, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м. (літ. «Б-2»), два нових сараї (літ. «Д», літ. «Л»), гараж (літ «З»), туалет і душ (літ. «К»), паркан (літ. «І-7»). Погріб (літ. «Е») був повністю перебудований. Після закінчення будівництва вона з відповідачем і їх дітьми вселилися у новий житловий будинок і почали там постійно мешкати, старий житловий будинок став практично непридатним для проживання. Вони з відповідачем підтримували новий житловий будинок та нові господарські будівлі у належному стані, за спільні кошти сплачували комунальні послуги. 17.02.2014 р. право власності на новий будинок та господарські будівлі було зареєстроване.

Однак на теперішній час їх з відповідачем родина розпалася, рішенням суду від 27.04.2016 р. їх з відповідачем шлюб було розірвано. Просила встановити факт сумісного проживання з відповідачем у період з 01.09.1980 р. по 10.04.1986 р., визнати зазначене майно спільною сумісною власністю та здійснити розподіл цього майна, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Під час розгляду справи в суді позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, востаннє 05.10.2018 р. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю житловий будинок «Б-2», площею 122,3 кв.м. з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, загальною вартістю 439542 грн.; провести розподіл цього нерухомого майна між нею та відповідачем, виділивши їй в натурі наступні приміщення: в житловому будинку «Б-2» приміщення № 4 санвузол, площею 6,1 кв.м., приміщення № 5 коридор, площею 4,8 кв.м., приміщення № 7 коридор, площею 10,8 кв.м., приміщення № 8 житлову кімнату, площею 12,6 кв.м., приміщення № 9 житлову кімнату, площею 25,1 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай «И», сарай «П», ? частину питного колодязя «№1», загальною вартістю 203292 грн., що складає 13/50 частин домоволодіння АДРЕСА_2 визнавши за нею право власності на зазначені 13/50 частин вищезазначеного домоволодіння. За відповідачем просила залишити наступні приміщення в житловому будинку «Б-2»: тамбур - приміщення № 1, площею 6,4 кв.м., приміщення № 1 коридор, площею 7,3 кв.м., приміщення № 2 житлову кімнату, площею 21,6 кв.м., приміщення № 3 житлову кімнату, площею 16,6 кв.м., приміщення № 6 кухню, площею 11,0 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: підвал, гараж «З», туалет, душ «К», ? частину питного колодязя «№1», загальною вартістю 236250 грн., що становить 3/10 частини домоволодіння АДРЕСА_2 Просила залишити у спільному користуванні паркан «1-7». Просить стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі, що відповідає різниці між належній їй частці в цьому нерухомому майні, та тією часткою домоволодіння, яку просить виділити їй в натурі, - 16479 грн. Просить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, по сплаті послуг експерта та на правову допомогу у сумі 2500 грн.

2. Представником відповідача адвокатом ОСОБА_3, який діє у справі на підставі договору на представництво інтересів у суді першої та апеляційної інстанції по цивільній справі від 10.08.2016 р., надано суду відзив на уточнену позовну заяву. Згідно відзиву представником відповідача позовні вимоги визнаються частково, а саме від визнає вимоги щодо визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю, однак зазначає, що позивач просить залишити право власності за ОСОБА_2 та тамбур «№1», площею 6,4 кв.м., коридор № 1, площею 7,3 кв.м., що згідно плану будинку є входом в будинок. Таким чином, позивачка буде позбавлена права заходити в будинок, оскільки для цього їй буде необхідно порушити права власності ОСОБА_2 Посилаючись на положення діючого законодавства, згідно якого право власності є непорушним, просив визнати право спільної сумісної власності за сторонами, в іншій частині позову відмовити.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

3. Позивач ОСОБА_1 надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника адвоката ОСОБА_6, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

4. 15.08.2016 р. представник позивача адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

5. Представник позивача адвокат ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 25.05.2016 р., не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду заяву про розгляд цивільної справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити частково.

6. Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, за участю представника відповідача адвоката ОСОБА_3, в задоволенні позову відмовити.

7. Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги визнає частково, у частині визнання за позивачем права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_2

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

8. Ухвалою суду від 06.07.2016 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім?єю та про розподіл спільного майна подружжя провадження відкрито (а.с.39).

9. Ухвалою суду від 15.08.2016 р. справу призначено до судового розгляду (а.с.49).

10. Ухвалою суду від 27.09.2016 р. клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с.54).

11. Ухвалою суду від 04.09.2017 р. провадження у справі відновлено (а.с.184).

12. Ухвалою суду від 07.08.2018 р. справу прийнято до провадження після повторного автоматизованого розподілу судової справи, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.206).

13. Ухвалою суду від 05.10.2018 р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с.236).

14. Ухвалою суду від 18.10.2018 р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім?єю залишені без розгляду.

15. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

16. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.14).

17. Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 народився НОМЕР_5, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.13).

18. Рішенням Слов?янського міськрайонного суду від 27.04.2016 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований між ними 10 квітня 1986 року відділом запису актів громадського стану Слов?янського виконкому (актовий запис № 298), розірвано (а.с.15).

19. Згідно договору купівлі-продажу від 22.10.1985 р. ОСОБА_2 купив 14/25 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будов і споруд в АДРЕСА_2, на земельній ділянці, площею 910 кв.м. Право власності було зареєстроване за ОСОБА_2 у КП «БТІ» 04.11.2015 р. (а.с.16-17).

20. Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17884246 від 17.02.2014 р., за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на 14/25 часток домоволодіння у АДРЕСА_2. Об?єкт нерухомого майна складається з житлового будинку А-1, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., житлового будинку Б-2, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., льоху Е, сараю І, сараю Д, гаражу З, вбиральні з душем К, сараю Л (а.с.18-19).

21. Згідно технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_2, житловий будинок Б-2 складається з наступних приміщень: коридор 1, площею 7,3 кв.м., житлова кімната 2, площею 21,6 кв.м., житлова кімната 3, площею 16,6 кв.м., санвузол 4, площею 6,1 кв.м., коридор 5, площею 4,8 кв.м., кухня 6, площею 11,0 кв.м., коридор 7, площею 10,8 кв.м., житлова кімната 8, площею 12,6 кв.м., житлова кімната 9, площею 25,1 кв.м., тамбур 1, площею 6,4 кв.м. (а.с.20-27).

22. За відомостями домової книги на домоволодіння АДРЕСА_2, місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстроване за цією адресою, місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстроване у цьому будинку з 1988 по 2000 р. (а.с.29-34).

23. Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_6 від 16.04.1981 р., виданої на ім?я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона працювала з 16.04.1981 р. по 27.01.1983 р. у Слов?янському пологовому будинку, з 07.02.1983 р. по 25.01.1991 р. у виробничому об?єднанні «Хімпром», з 17.07.1992 р. 14.10.1999 р. у радгоспі «Червоний Молочар» (а.с.35-37).

24. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 237/1 ринкова вартість домоволодіння № АДРЕСА_2 загалом становить 464615 грн., ринкова вартість 14/25 частин зазначеного домоволодіння, належних ОСОБА_2, становить 439542 грн. Поділити в натурі житловий будинок Б-2, що відноситься до 14/25 частин домоволодіння № АДРЕСА_2 на дві рівні або приблизно рівні частини можливо, на розгляд суду пропонується два варіанти поділу.

Варіант 1: першому співвласнику пропонується виділити приміщення І - тамбур, площею 6,4 кв.м., приміщення № 1 - коридор, площею 7,3 кв.м., приміщення 2 - житлова кімната, площею 21,6 кв.м., приміщення 3 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м., приміщення 6 - кухня, площею 11 кв.м. Загальна площа становить 62,9 кв.м., що на 1,75 кв.м. більше, ніж приходиться на 7/25 частин від площі житлового будинку Б-2. Другому співвласнику пропонується виділити приміщення 4 - санвузол, площею 6,1 кв.м., приміщення 5 - коридор, площею 4,8 кв.м., приміщення 7 - коридор, площею 10,8 кв.м., приміщення 8 - житлова кімнати, площею 12,6 кв.м., приміщення 9 - житлова кімната, площею 25,1 кв.м. Загальна площа становить 59,4 кв.м., що на 1,75 кв.м. менше, ніж приходиться на 7/25 частин від площі житлового будинку Б-2. Згідно варіанту 1 розподілу надвірних та господарських побутових споруд першому співвласнику пропонується виділити підвал, гараж З, вбиральню-душ К, ? частину питного колодязя, а другому співвласнику пропонується виділити сарай І, сарай Л, ? частину питного колодязя.

Варіант 2: в загальному користуванні пропонується залишити наступні приміщення - приміщення № І - тамбур, площею 6,4 кв.м., приміщення № 1 - коридор, площею 7,3 кв.м., приміщення № 4 - санвузол, площею 6,1 кв.м., приміщення № 5 - коридор, площею 4,8 кв.м., приміщення № 6 - кухня, площею 11,0 кв.м., приміщення № 10 - коридор, площею 10,8 кв.м. Загальна площа становить 46,4 кв.м. Першому співвласнику пропонується виділити в окреме користування наступні приміщення, що знаходяться на першому поверсі: приміщення № 2 - житлова кімнати, площею 21,6 кв.м., приміщення № 3 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м. Загальна площа становить 38,2 кв.м., що складає 7/25 частки в праві спільної власності на будинок. Другому співвласнику пропонується виділити в окреме користування наступні приміщення, що розташовані на другому поверсі: приміщення № 7 - житлова кімната, площею 12,6 кв.м., приміщення № 8 - житлова кімната, площею 25,1 кв.м. Загальна площа становить 37,7 кв.м., що складає 7/25 частки в праві спільної власності на будинок. Згідно варіанту 2 розподілу надвірних та господарських побутових споруд в загальне користування пропонується виділити приміщення підвалу, будівля вбиральні-душу К, колодязь питної води, першому співвласнику пропонується виділити в особисте користування гараж «З», другому співвласнику пропонується виділити в особисте користування сарай І, сарай Л.

Загальна вартість робіт з урахуванням матеріалів, виробів та конструкцій становить 66747 грн., в тому числі вартість матеріалів, виробів і конструкцій становить 56876 грн. Вартість робіт для першого співвласника становить 32615 грн., для другого співвласника - 33843 грн. (а.с.76-183).

25. Згідно квитанції вартість будівельно-технічної експертизи, проведеної у справі 2/243/2727/2016, становить 7492 грн. Зазначена сума була сплачена позивачем ОСОБА_1 (а.с.216).

V. Оцінка Суду.

26. Сімейним кодексом України, на положення якого посилається позивач, не визначено положення щодо чинності норм сімейного законодавства в часі. Але згідно ст.8 Сімейного кодексу України якщо особисті немайнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім?ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

27. Так, за змістом ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом?якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов?язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

28. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що обставини справи щодо виникнення між сторонами сімейних правовідносин відбувалися у період з 1981 р., в той час як Сімейний кодекс України був прийнятий 10 січня 2002 р., а набув чинності з 01.01.2004 р. Таким чином, положення Сімейного кодексу України не можуть бути застосовані щодо виниклих між сторонами правовідносин з приводу сумісного проживання та реєстрації шлюбу.

29. Згідно з п.2 Указу президії Верховної ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім?ю УРСР» від 29.12.1969 р., Кодекс про шлюб та сім?ю Української РСР застосовується до шлюбно-сімейних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 01 січня 1970 р. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами у зазначеній справі, регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім?ю УРСР від 20.06.1969 р.

30. Відповідно до ст.7 Кодексу про шлюб та сім?ю УРСР (далі - КпШС), законодавство про шлюб та сім?ю складається з цього Кодексу та інших законодавчих актів України, що приймаються відповідно до нього.

31. Відповідно до положень ст.6 КпШС правове регулювання шлюбних і сімейних відносин в Україні здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян. Це правило не стосується вчинених до утворення або відновлення державних органів запису актів громадянського стану релігійних обрядів і одержаних на їх посвідчення документів про народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу і смерть.

32. Частиною 1 ст.12 КпШС передбачено, що шлюб укладається в державних органах запису актів громадянського стану. Згідно з ч.2 ст.13 КпШС права і обов?язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану.

33. У відповідності до положення ст.22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

34. Статтею 24 КпШС визначено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

35. Під час судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно проживали, вели спільне господарство та від фактичних шлюбних відносин мають двох дітей - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Під час їх сумісного проживання відповідачем було набуто право власності на 14/25 часток домоволодіння № АДРЕСА_2. Суд зазначає, що право власності ОСОБА_2 на зазначене домоволодіння є правом його приватної власності у відповідності до положень чинного на той час сімейного законодавства. Таким чином, фактичні шлюбні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є підставою виникнення у ОСОБА_1 права сумісної власності на подружжя на 14/25 часток домоволодіння, придбаних ОСОБА_2 22.10.1985 р.

36. В той же час судом приймається до уваги та обставина, що ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу з позивачкою було придбано 14/25 часток домоволодіння № АДРЕСА_2, яке складалося з наступних будівель: житловий будинок А-1, літня кухня Б, три сараї В, Г, Л, льох Е, душ Ж, вбиральня З, паркани І-9, колодязь.

37. Після реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 квітня 1986 року вони продовжили спільно мешкати, вести спільне господарство, мали спільний бюджет. За доводами позивача за період з 1989 по 1991 р.р. вони з відповідачем спільними зусиллями та за спільні кошти знесли літню кухню, сарай, душ, вбиральню, паркан та на їх місці побудували житловий будинок Б-2, два нових сараї Д та Л, гараж З, вбиральню та душ К, паркан І-7, льох Е повністю перебудували. Зазначені обставини відповідачем під час судового розгляду спростовані не були, тому, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог у частині визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає, що зазначені обставини визнаються відповідачем, і у відповідності до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

38. Статтею 25 КпШС передбачено, що якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

39. Оцінюючи ознаку істотності збільшення 14/25 часток домоволодіння № АДРЕСА_2, належних ОСОБА_2, суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, 22.10.1985 р. ОСОБА_2 було придбано житловий будинок А-1, житловою площею 44,4 кв.м., літню кухню Б, три сараї: В, Г, Л, льох Е, душ Ж, вбиральню З, паркани І-9 та колодязь, що вбачається з договору купівлі-продажу.

Згідно експлікації житлового будинку А-1 від 06.02.2012 р., загальна площа будинку складає 71,8 кв.м., житлова площа 35,5 кв.м. (а.с.14). Судом встановлено, що літня кухня Б, три сараї: В, Г, Л, душ Ж, вбиральню З, паркани І-9 були знесені, а на їх місці побудовано житловий будинок Б-2, загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., сарай І, сарай Д, гараж З, вбиральню з душем К, сарай Л та паркан 1-7, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18-19). Льох Е був перебудований.

40. Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 з ОСОБА_1 ними спільними зусиллями та за спільні кошти було істотно збільшено у своїй цінності належне ОСОБА_2 майно - 14/25 часток житлового будинку № АДРЕСА_2. Таким чином, належні ОСОБА_2 14/25 часток домоволодіння після виконання будівельних робіт зі знесення господарських будівель та побудови житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами стали спільною сумісною власністю подружжя.

41. Спір щодо розподілу майна подружжя виник між сторонами у 2016 р., тому у відповідності до ч.1 ст.5 ЦК України до зазначених правовідносин необхідно застосовувати положення Сімейного кодексу України.

42. Згідно положень статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Положеннями статті 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

43. Розірвання шлюбу, як це передбачено статтею 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

44. Згідно статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

45. Положеннями статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

46. Відповідно до роз?яснень, що викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду україни «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

47. Позивачем запропоновано варіант поділу майна, відповідає запропонованому експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи варіанту № 1, за яким відповідачу пропонується виділити приміщення І - тамбур, площею 6,4 кв.м., приміщення № 1 - коридор, площею 7,3 кв.м., приміщення 2 - житлова кімната, площею 21,6 кв.м., приміщення 3 - житлова кімната, площею 16,6 кв.м., приміщення 6 - кухня, площею 11 кв.м. Загальна площа становить 62,9 кв.м., що на 1,75 кв.м. більше, ніж приходиться на 7/25 частин від площі житлового будинку Б-2. Позивачу пропонується виділити приміщення 4 - санвузол, площею 6,1 кв.м., приміщення 5 - коридор, площею 4,8 кв.м., приміщення 7 - коридор, площею 10,8 кв.м., приміщення 8 - житлова кімнати, площею 12,6 кв.м., приміщення 9 - житлова кімната, площею 25,1 кв.м. Загальна площа становить 59,4 кв.м., що на 1,75 кв.м. менше, ніж приходиться на 7/25 частин від площі житлового будинку Б-2. Згідно варіанту 1 розподілу надвірних та господарських побутових споруд відповідачу пропонується виділити підвал, гараж З, вбиральню-душ К, ? частину питного колодязя, а позивачу пропонується виділити сарай І, сарай Л, ? частину питного колодязя.

48. Оцінюючи доводи позивачка в цій частині суд приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо того, що за таким варіантом поділу спільного майна, право власності відповідача буде порушене, оскільки тамбур І та коридор № 1 є фактично входом до будинку, право власності на які позивач просить визнати за відповідачем. Таким чином, позивач не буде мати змоги війти до будинку, не порушуючи право власності відповідача.

49. Судом приймається до уваги зазначення експертом у своєму висновку про необхідність виконання робіт, необхідних для переобладнання зазначеного домоволодіння для його розподілу в натурі, вартість яких складає 66747,00 грн. Однак, станом на час розгляду справи в суді у суду відсутні відомості щодо здійснення сторонами зазначених робіт або навіть наміру сторін здійснювати зазначені роботи, тому суд вважає передчасним здійснення розподілу майна в натурі за варіантом поділу позивача.

50. Згідно з положенням ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

51. Положеннями ст.ст.358, 361 ЦК України передбачені права співвласників, зокрема співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Частиною 3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

52. Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що для належного захисту прав як позивача, так і відповідача, суд приходить до переконання про необхідність розподілу спільного майна подружжя в ідеальних частках, оскільки визначення реальних часток співвласників без проведення зазначених у висновку експерта необхідних для переобладнання домоволодіння будівельних робіт є неможливим.

53. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

54. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

55. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено судовий збір у сумі 551,20 грн. та 275,60 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

56. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Позивачем на підтвердження своїх вимог надано квитанцію про сплату нею за проведення експертного дослідження 7492 грн. Таким чином, понесені позивачем витрати на проведення експертизи, які є судовими витратами, у відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

57. При вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд враховує обставини, зазначені в ч.3 ст.141 ЦПК України, та зазначає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу (консультація, підготовка документів для подання позовної заяви, складання позовної заяви та участь у судовому засіданні представника) є співмірними зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову, у відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд приходить до переконання про необхідність відшкодування відповідачем позивачу витрат на правову допомогу у сумі 2500 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 8, 60, 61, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 6, 7, 12, 22, 24, 25 КпШС, ст.ст. 5, 355, 358, 361 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна - задовольнити частково.

2. Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, 14/25 часток домоволодіння № АДРЕСА_2, які складаються з: житлового будинку «А-1», загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., житлового будинку «Б-2», загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., льоху «Е», сараю «І», сараю «Д», гаражу «З», вбиральні з душем «К», сараю «Л», паркану «І-7».

3. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, право власності на 1/2 частину 14/25 часток домоволодіння № АДРЕСА_2, які складаються з: житлового будинку «А-1», загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., житлового будинку «Б-2», загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., льоху «Е», сараю «І», сараю «Д», гаражу «З», вбиральні з душем «К», сараю «Л», паркану «І-7».

4. Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, право власності на 1/2 частину 14/25 часток домоволодіння № АДРЕСА_2, які складаються з: житлового будинку «А-1», загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., житлового будинку «Б-2», загальною площею 122,3 кв.м., житловою площею 75,9 кв.м., льоху «Е», сараю «І», сараю «Д», гаражу «З», вбиральні з душем «К», сараю «Л», паркану «І-7».

5. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та 275,60 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 7492,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2500,00 грн., а у загальній сумі 10818 (десять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 80 коп.

6. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 19 жовтня 2018 року.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв