Справа № 550/745/18
Провадження № 2/550/217/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 жовтня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому вказує, що 19.10.2010 р. між Банком та Відповідачем був укладений договір № б/н, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своє зобовязання по поверненню кредиту Відповідач повністю не виконав та має заборгованість в розмірі 39 095 грн. 54 коп., яку просять стягнути з Відповідача, а також стягнути судові витрати.

Представник Позивача надав клопотання, в якому позов підтримав і просив його задовольнити, а справу розглянути у відсутності представника Банку.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування 06.09.2018 р. оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України на сторінці Чутівського районного суду Полтавської області відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Зі згоди представника Позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності Відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

19.10.2010 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується анкетою-заявою позичальника від 19.10.2010 р. та витягом з тарифів обслуговування кредитних карток.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору станом на 18.06.2018 р. утворилась заборгованість по кредиту на загальну суму 39 095 грн. 54 коп., з яких заборгованість за кредитом 11 203 грн. 66 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 13 209 грн. 51 коп., заборгованість по пені 12 344 грн. 49 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1 837 грн. 88 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідності. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та пенею є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд зауважує наступне.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

За положеннями ст. 61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пп.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час згідно з пп.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховного Суду України у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15 та від 11.10.2017 р. № 347/1910/15-ц.

За таких обставин суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 500 грн. та процентної складової в розмірі 1 837 грн. 88 коп.).

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 626, 627, 629, 1048-1050, 1054-1055, 1056-1 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , 36 757 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , 1 656 грн. 63 коп. витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач має право оскаржити рішення суду до апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення (в порядку ст. 354 ЦПК України).

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення, заочне судове рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. А. Антонов