Березівський районний суд Одеської області
30.07.2018
Справа № 494/947/18
Провадження № 2/494/469/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Дєткова О.Я.

при секретарі Кулініч К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (Косянчук) ОСОБА_2 ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 21 листопада 2016 року був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме комори, загальною площею 22,64 кв.м, що розташована в м.Березівка Одеської області по вул.Шаховцева,2/1. Під час укладення даного договору вона домовилася з останнім про всі істотні його умови, що стосуються проведення розрахунків та отримання майна у власність. Умови договору купівлі-продажу нею виконані в повному обсязі та з моменту його укладення вона передала обумовлену суму грошей та отримала у власність придбане майно. При цьому, відповідач отримав гроші та передав їй приміщення комори, таким чином, своїми діями повністю підтвердив, що угода між ними відбувалася, але, знаючи про необхідність нотаріального посвідчення цього договору, не бажає вчиняти ці дії та фактично ухиляється від них. На даний час вона користується обєктом купівлі-продажу та володіє ним як власним. У звязку з цим просить захистити порушене право її шляхом визнання вказаного договору купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року дійсним.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, однак своєю письмовою заявою від 28 липня 2018 року з позовною заявою погодився та й зазначив, що заперечень проти її задоволення немає і просить справу розглядати без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства у відповідності до ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У разі недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, згідно положень ст.220 ЦК України, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Із змісту зазначеної норми закону випливає, що при вирішенні спору про визнання договору, який потребує нотаріального посвідчення, дійсним суд досліджує, крім обставин щодо виконання сторонами умов договору, також наявність письмових доказів домовленості між сторонами щодо усіх істотних умов договору та відсутність передбачених законом обмежень для його укладення.

У коментарі п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснюється, що можливість визнання дійсними договорів, які є нікчемними через недодержання встановленої згідно із законом вимоги щодо їх нотаріального посвідчення, надана ч.2 ст.220 ЦК України. Така можливість передбачена законом як одна з форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних відносин.

Судом встановлено, що 21 листопада 2016 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу комори, загальною площею 22,64 кв.м, розташованої в м.Березівка Одеської області по вул.Шаховцева,2/1 (а.с.10).

З матеріалів справи убачається, що на час підписання цього договору купівлі-продажу продавець, тобто відповідач був власником спірного нерухомого майна (а.с.20), а тому укладення ним договору купівлі-продажу спірного майна не суперечить вимогам ст.ст.317,319 ЦК України.

За умовами вказаного договору продаж спірного майна, а саме комори, загальною площею 21,64 кв.м, що розташована в м.Березівка Одеської області по вул.Шаховцева,2/1, вчинено за 14000 грн.

На виконання зазначеної угоди позивачка передала обумовлену суму грошей продавцю, а останній отримав їх, про що йдеться у пункті 2 договору купівлі-продажу від 21 листопада 2016 року (а.с.10).

Як свідчить з пояснень у судовому засіданні представника позивача, вищенаведені факти він повністю підтверджує, але на даний час відповідач не має можливості нотаріально посвідчувати укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна та фактично ухиляється від вчинення цієї дії.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне його виконання, але відповідач ухиляється від нотаріального його посвідчення.

З наведеного слідує, що наявність згаданих умов є підставою визнання нікчемного договору дійсним.

Статтями 657, 640 ЦК України передбачається, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а у разі недотримання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Виходячи з цього, вищезгаданий Пленум Верховного Суду України дійшов однозначного висновку, що ч.2 ст.220 ЦК України підлягає застосуванню лише щодо договорів, які підлягають лише обовязковому нотаріальному посвідченню.

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, суд вважає у відповідності до положень ч.2 ст.220 ЦК України визнати вищезгаданий договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,264 ЦПК України, ст.220 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Визнати укладений 21 листопада 2016 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, 8 серпня

ІНФОРМАЦІЯ_2, договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме комори, загальною площею 22,64 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1, дійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір 704 грн.80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків,зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 липня 2018 року о 14 годині.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_4, АДРЕСА_3.

Суддя: