Справа № 753/2025/18
Провадження № 2/740/944/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальоваї Т.Г.

за участю секретаря Кононяко С.А.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 26 вересня 1981 року шлюб з Дерев»янко Н.А., посилаючись на те, що від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, а непорозуміння з відповідачем, різні погляди на життя, втрата почуття любові, поваги, взаємодопомоги та підтримки призвели до фактичного розпаду їх сім*ї і припиненню спільного проживання в 2015 році.

Спільного господарства вони не ведуть, він проживає однією сім*єю з іншою жінкою і збереження їх шлюбу з відповідачем неможливе.

Відповідач ОСОБА_3 надіслала до суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, в яких не заперечує проти розірвання шлюбу, але не погоджується із зазначеним позивачем часу припинення сімейних відносин, оскільки вважає, що фактично вони припинили подружні відносини не з 2015 року, а з кінця 2016 року. Зазначає, що до 2015 року вони разом займалися прибутковим бізнесом вкладанням коштів у сфері нерухомості, в тому числі в м.Києві. Проживали разом за її місцем проживання в с.Галиця Ніжинського райну Чернігівської області та вели спільне господарство.

Починаючи з 2015 року у неї загострилося захворювання на цукровий діябет і вона почала займатися хатніми справами, а позивач продовжував займатися бізнесом. З кінця 2016 року вони почали проживати окремо, проте не постійно, оскільки позивач час від часу навідував її та проживав з нею.

Дані факти підтверджуються також договорами дарування нерухомості, укладениними ОСОБА_1 та переденими їй в 2015 році та її заявою від 20.07.2015 року відповідному органу нотаріату та банківській (фінансовій) установі про надання згоди ОСОБА_1 на розпорядження спільним майном та грошовими коштами в інтересах сім*ї.

Позивач ОСОБА_1В.у відповіді на відзив зазначає, що твердження відповідача про те, що вони разом займалися бізнесом, не відповідає дійсності, оскільки відповідачка ніколи і ніде не працювала. Твердження відповідачки про те, що вони проживали разом до кінця 2016 року, не відповідає дійсності, оскільки з вересня 2015 року він проживає в м.Києві, що підтверджується довідкою ОСББ. У село Галиця Ніжинського району, де проживає відповідачка, він періодично приїздив, оскільки там проживають його діти та онуки, яких він відвідував. Щодо договорів дарування нерухомості, укладених ним в 2015 році, то відповідачка звернулася до Дніпровського районного суду м.Києва за вирішенням майнового спору і на розгляді Дніпровського районного суду перебуває справа про поділ майна, що не стосується справи про розірвання шлюбу.

Позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_2 підтримала позов за обставин, викладених в позові та у відповіді на відзив відповідача, і просила розірвати шлюб, оскільки сторони припинили спільне проживання в 2015 році, посилаючись на довідку ОСББ «Єдність» про те, що ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2015 року без реєстрації, а з 28 листопада 2017 року зареєстрований за данною адресою.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник -адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні визнали позов про розірвання шлюбу, але не погоджуються із зазначеним позивачем часу припинення сімейних відносин, оскільки подружжя проживає окремо з кінця 2016 року, а не з 2015 року.

Відповідач пояснила, що на початку 2017 року вона дізналася, що її чоловік зустрічається з іншою жінкою. 25 грудня 2016 року ОСОБА_1 сказав їй неправду про те, що на Новий рік він їде до Голандії, так як в подальшому з*ясувалося, що до 08 січня 2017 року він відпочивав з іншою жінкою.

В лютому 2017 року вона оформляла позивача на лікування у клініку м.Києва, а в травні 2017 року їй достовірно стало відомо, що він проживає з іншою жінкою, хоча протягом 2017 року він тричі приїзджав до неї в с.Галиця і просив пробачення, скаржився на те, що йому «пороблено»: 23.02.2017, 24.08.2017 і на її день народження -12.09.2017 року, коли протягом півтора місяця він проживав у неї в с.Галиця Ніжинського району, але вона відмовила йому в примиренні.

В судовому засіданні допитані свідки зі сторони відповідача за її клопотанням: ОСОБА_5,ОСОБА_6, які проживають по сусідству в с.Галиця Ніжинського району і підтвердили факт спільного проживання подружжя в 2016 та в 2017 роках та дуже тепле і турботливе ставлення ОСОБА_1 до дружини відповідачки по справі.

Так, свідок ОСОБА_6 показала, що з 2014 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 і на початку 2016 року познайомилася з Дерев*янко ОСОБА_3, яка проживає по сусідству, підтримувала з нею стосунки. Ії чоловік був у роз*їздах. На початку 2017 року відповідачка відвезла чоловіка в лікарню в м.Києв і звідти приїхала з новиною про те, що у її чоловіка з*явилася інша жінка.

Коли вона вперше познайомилася з ОСОБА_1 у них вдома на день народження ОСОБА_3 12 вересня 2017 року, то позивач своєю поведінкою і ставленням до дружини склав враження гарного сім*янина і люблячого чоловіка. Він казав, що кохає дружину і нікуди від неї не піде, прилюдно, не соромлячись, цілував їй руки від пальців до ліктів, цілував коліна. Хвалив її як гарну господиню, яка тримає будинок в чистоті, гарно готує, клявся в коханні і запевняв, що більше ніколи її не покине. Привіз дорогі спиртні напої на її день народження.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з сім*єю Дерев*янко в с.Галиця, спілкується з ними протягом більше 10 років. Подружжя спільно проживали і останній раз вона бачила ОСОБА_1 в с.Галиця 24.08.2017 року, коли він проживав протягом більше одного місяця, хоча в грудні 2016 року до неї доходили чутки, що позивач знайшов в м.Києві іншу жінку.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу законні, обґрунтовані, визнані відповідачем і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного суду України встановлено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК (1618-15). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім*ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 1981 року у Галицькій сільській раді Ніжинського району за актовим записом №42 і після реєстрації шлюбу відповідач «Степаненко» змінила прізвище на «Дерев*янко» (а.с.9).

Суд вважає, що твердження позивача про те, що фактично шлюбні відносини припинені між ними саме у 2015 році, не обгрунтовані позивачем і не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а спростовуються показаннями свідків та письмовими доказами, зокрема, нотаріально завіреною заявою ОСОБА_3А від 20.07.2015 року відповідному органу нотаріату та банківській (фінансовій) установі про надання згоди ОСОБА_1 на розпорядження спільним майном та грошовими коштами в інтересах сім*ї, довідкою ОСББ «Єдність» про реєстрацію ОСОБА_1 АДРЕСА_1 28 листопада 2017 року.

Посилання позивача на зазначення у вказаній довідці про те, що з вересня 2015 року він проживав за данною адресою без реєстрації, не є беззаперечним доказом припинення сторонами сімейних відносин в 2015 році з урахуванням всіх доказів у справі в їх сукупності.

Суд вважає, що систематичне перебування відповідача у довготривалих відрядженнях з метою отримання доходу для утримання сім*ї само по собі не свідчить про фактичне припинення подружніх відносин без урахування інших оставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця проживання.

В судовому засіданні не встановлено примушування відповідачки до збереження шлюбних відносин з позивачем.

Суд вважає, що фактичні відносини між подружжям, які склалися після подання позивачем позову про розірвання шлюбу, існуючі між ними судові спори про поділ майна свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 визнає позов про розірвання шлюбу і визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.24, 112, 113 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: 02140, АДРЕСА_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса: 16671, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Галиця, вул. М. Приходька, буд.10, зареєстрований 26 вересня 1981 року Галицькою сільською радою Ніжинського району за актовим записом № 42.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повне рішення складено 05.10.2018 року.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.