Дата документу 03.10.2018
Справа № 320/5416/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі Діденко Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з уточненим позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 серпня 2008 року у розмірі 6618 грн. 01 коп. та витрати по сплаті судового збору та зазначає, що 12 серпня 2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача строковий кредит з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 610 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка за період з 25.07.2014 по 25.07.2017 становить заборгованість по тілу кредиту 601 грн. 72 коп., заборгованість по відсотках за користування кредитом з 25.07.2014 по 25.07.2017 року складає 6618 грн. 01 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в уточненій позовній заяві просить слухати справу у відсутність представника банку, на уточненому позові наполягає. Просить стягнути лише заборгованість по відсотках за користування кредитом за період з 25.07.2014 по 25.07.2017 в сумі 6618 грн. 01 коп.

Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна його письмова заява про застосування позовної давності до позовних вимог банку, оскільки останній проведений ним платіж здійснено 20.08.2009.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_2 уточнений позов не визнала та пояснила, що банком не надано доказів на обґрунтування уточненого позову. Так, додані до позову Умови та правила надання банківських послуг не підтверджені тим, що саме вони діяли в момент підписання заявки на одержання кредиту, а посилання на виконання його пунктів не відповідає змісту тих Умови та правил, що наявні в матеріалах справи. Також представник позивача заперечувала щодо застосування п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, оскільки ця умова свідчить про невизначеність строку дії кредитного договору, тому є нікчемною. Отже, вона вважає, що оскільки останній черговий платіж відповідачем зроблений 20.08.2009 року, а строк дії картки до 31.12.2011 року, тому банк пропустив строк позовної давності, у звязку з чим просить в позові відмовити.

Від позивача надійшов письмовий відзив на заяву про застосування позовної давності, де зазначено, що відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняться виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідач повинен був сплачувати щомісячні платежі, до моменту звернення до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із них. Оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховувались щомісячно, відповідачем вони не сплачувались, право банку на отримання щомісячних платежів порушувалось, що дає право звернутися до суду.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що уточнений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 12 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило свою назву на АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, оформлений у вигляді підписання останнім заяви на отримання кредиту в Приватбанку. Відповідно до підписаної заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до наданого банком розрахунку у зв'язку з невиконання позичальником умов кредитного договору у нього за період з 25.07.2014 по 25.07.2017 виникла заборгованість по тілу кредита 601 грн. 72 коп. та заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 6618 грн. 01 коп. /а.с.95/.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п.п. 3.1.1, 5.4 Умов та Правил надання банківських послуг граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле МОNТН).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-14 цс від 19.03.2014 року.

В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що кінцевий строк дії платіжної картки, яка була надана відповідачу, становив 3 роки, тобто, до 31.12.2011, про що зазначено у заяві про оформлення кредиту /а.с.125/ та в уточненій позовній заяві /а.с.92 зворот/.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що позивачу про порушення відповідачем його права стало відомо з 31.12.2011, а тому, трирічний строк для звернення позивача до суду з даним позовом закінчився у грудні 2014 року. Проте, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача лише у липні 2017 року.

Стороною у спорі заявлено вимогу про застосування позовної давності (а.с.37-38).

Згідно з вимогами ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Доводи представника позивача про наявність підстав для отримання банком процентів за користування кредитом в межах позовної давності є необґрунтованими, оскільки із пропуском позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не підлягає стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13 18, 141,247, 258, 264-265, 352-356 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 527, 530 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: