Справа № 739/1627/18
Номер провадження 2/739/563/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2018 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Іващенка А.І.
секретаря Неживець К.В.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, свій позов мотивує тим, що 03.04.2005року помер його батько ОСОБА_3. Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої увійшло і право на земельну ділянку, право власності на яку посвідчувалося державним актом про право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №027566 від 28.04.2000року. На даний час державний акт втрачений при зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, була заведена спадкова справа, але через те що державний акт втрачений, нотаріус відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.
З приводу втрати державного акту він зверталася до ЗМІ. Іншим не судовим шляхом вирішити питання не можливо, тому він змушений звернутися до суду.
В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, справу просив розглянути за його відсутності.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи згідно чинного законодавства, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу без його участі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює в підготовчому судовому засіданні рішення про задоволення позову.
Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що земельна ділянка площею 3.45 га на території ОСОБА_2, являється власністю померлого ОСОБА_3 (а.с.7)
Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 319652 від 13.03.2018 р. ОСОБА_3 помер 03.04.2005 року.
Згідно повідомлення нотаріуса №456/02-14 від 25.07.2018року за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа №130/2005 щодо майна померлого ОСОБА_3 .(а.с.6). Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивач сплатила судовий збір по розгляду даної справи, тому ці витрати слід залишити за ним. Керуючись ст.ст. 325, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Суддя: А.І. Іващенко