КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/372/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

12 жовтня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатченко Н.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 28 листопада 2017 року позивач подав апеляційну скаргу, яка не оплачена судовим збором.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 2 липня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано скаржнику усунути зазначені недоліки на протязі десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області ліквідовано, і утворено Київський апеляційний суд.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області переведено на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Згідно із протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2018 року, визначено колегію суддів для розгляду вказаної справи у складі: головуючий суддя - Ігнатченко Н.В., судді: Олійник В.І., Кулішенко Ю.М.

У зв'язку із зазначеним, питання про відкриття апеляційного провадження підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду від 2 липня 2018 року тричі направлялася позивачу на адресу, яка зазначена ним в апеляційній скарзі та позовній заяві, однак поштові конверти з рекомендованими повідомленнями поверталися до суду з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання».

За змістом пункту 2 частини 7 та пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до положень статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху в розумінні наведених процесуальних норм вважається врученою ОСОБА_3, а недоліки, які вказані в ухвалі від 2 липня 2018 року, не виправлені.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За таких обставин, у відповідності до статтей 185, 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»про визнання договору недійснимвважати неподаною та повернути скаржнику.

Скаржнику надіслати копію ухвали разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Оригінал апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя Н.В. Ігнатченко