Справа №295/9059/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Ведмідь Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1, мотивуючи позов тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.02.1986 року позивач є власником вказаного будинку, у якому також зареєстровані відповідачі - його дочка та внучка, які за вказаною адресою не проживають з 2010 року, їх місце проживання позивачу не відомо, спілкування між ними не ведеться, домовленість з приводу збереження житлової площі за відповідачами відсутня, перешкод у користуванні житлом позивач не чинить, відповідачі добровільно припинили користування житлом, позивач самостійно змушений сплачувати комунальні платежі, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, тому реєстрація відповідачів за місцем проживання у будинку, який належить на праві власності позивачу порушує права ОСОБА_1 як власника будинку.

Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та у заяві вказав, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, її представник ОСОБА_4 подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без їх участі, до заяви долучив заяву ОСОБА_2, яка завірена нотаріусом м. Тихи, Польща, Євою Старжецькою, у якій вказано, що ОСОБА_2, разом з донькою ОСОБА_3, не проживають у АДРЕСА_1 та не мають наміру користуватися вказаним житлом, у зв'язку з чим надає згоду на зняття її судом з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинком АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.02.1986 року (а.с. 22-23).

Згідно довідки № 389 від 04.07.2018 року, яка видана Приватним підприємством «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира», за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані, зокрема, відповідачі ОСОБА_2, 1976р.н. та ОСОБА_3, 2008р.н. (а.с. 9).

Згідно акту, який складений 29.06.2018 року комісією у складі майстра дільниці ОСОБА_6, паспортиста ОСОБА_7, інспектора з кадрів ОСОБА_8 та затверджений директором Приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» Шепіль Л.І., у присутності сусідів ОСОБА_10, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_11, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_2, 1976р.н. та ОСОБА_3, 2008 р.н. зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, але не проживають з 2010 року (а.с. 8).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Зважаючи на вищевикладене, оскільки судом встановлено, що права власника порушені, тому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, та зважаючи на визнання відповідачем позову, оскільки судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи обставини справи, які встановлені судом та підтверджені належними доказами, та керуючись нормами чинного законодавства, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3, 2008 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 з державного бюджету судовий збір в розмірі 352,40 грн., сплачений відповідно до квитанції № 134 від 17.07.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на відшкодування витрат по сплаті судового збору 352,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, 2008 року народження, місце проживання: АДРЕСА_4.

Третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради (місце знаходження: 10014 м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2).

Повне судове рішення складено 12.10.2018 року.

Суддя Н.В. Ведмідь