Справа №705/2755/17
2/705/606/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказує, що 21.05.2016 року помер її батько ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 284857 від 24.05.2016 року, і після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Зеленій (Комунарів),9 с. Антонівка Уманського району Черкаської області, що належав спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області від 27.09.2003 року за № 9. Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області від 26.05.2017 за № 220, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21.05.2016 року на день смерті проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день його смерті залишився житловий будинок по вул. Зелена,9 в с. Антонівка Уманського району Черкаської області, який рахується за померлим в погосподарській книзі № 13, номер обєкта погосподарського обліку 0299-1. В позові вказано, що зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,4487 га, яка приватизована, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0044. Заборони на житловий будинок і земельну ділянку не має. Також в позові вказано, що заповіт посвідчений від імені ОСОБА_4 ОСОБА_2 сільською радою 10.01.2005 року по реєстру № 3, не змінений та не відмінений. Позивач є єдиним спадкоємцем вказаного вище майна. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 29.05.2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та у звязку з відсутністю факту родинних відносин зі спадкодавцем. При цьому державним нотаріусом не було враховано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2017 року, яким встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною дочкою ОСОБА_3, який помер 21.05.2016 року в с. Антонівка Уманського району Черкаської області. Позивач не оскаржувала дії державного нотаріуса, оскільки спадкодавець при житті свідоцтво про право власності на житловий будинок № 9 по вул. Зеленій (Комунарів) в с. Антонівка Уманського району Черкаської області не отримав, право власності на вказаний житловий будинок не зареєстрував. Тому, у встановленому законом порядку позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно, у звязку з чим виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх майнових прав шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Від позивача ОСОБА_1 за вх. № 26398 від 17.10.2018 року надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить, відповідно до заповіту, визнати за нею право власності на житловий будинок «А» з господарськими будівлями і спорудами: верандою «а», погребом «Б», сараєм «В», криницею «К», огорожею, хвірткою, ворітьми, що розташовані по вулиці Зеленій, 9 в с. Антонівка Уманського району Черкаської області, які та належали її батькові ОСОБА_3, що помер 21.05.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася. В заяві, що надійшла на адресу суду за вх. № 26399 від 17.10.2018 року, вона просить справу розглядати у її відсутність та відсутність її представника ОСОБА_5, при цьому позовні вимоги та уточнення до них підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області сільський голова ОСОБА_6, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився. Проте, на адресу суду за його підписом надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позивач є спадкоємицею свого батька ОСОБА_3 та фактично прийняла спадщину після його смерті, відповідно до складеного ним при житті заповіту. Крім того, представник сільської ради просив справу розглядати у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 21.05.2016 року в с. Антонівка Уманського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 284857 від 24.05.2016 року.(а.с. 42).

Відповідно до заповіту від 10.10.2005 року посвідченого секретарем Антонівської сільської ради ОСОБА_3, заповів ОСОБА_1 належний йому на праві особистої власності житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться по вул.. Комунарів №9 в селі Антонівка, Уманського району Черкаської області (а.с.43).

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області від 26.05.2017 за № 220 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21.05.2016 року на день смерті проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4. На день його смерті залишився житловий будинок по вул. Зелена,9 в с. Антонівка, який рахується за померлим в по господарській книзі № 13, номер обєкта по господарського обліку 0299-1. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,4487 га, яка приватизована, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0044. Заборони на житловий будинок і земельну ділянку не має. Заповіт посвідчений від імені ОСОБА_4 ОСОБА_2 сільською радою 10.01.2005 року по реєстру № 3, не змінений та не відмінений (а.с.50).

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.02.2017 визнано встановленим факт про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є рідною донькою ОСОБА_3, який помер 21.05.2016 року в с. Антонівка Уманського району Черкаської області (а.с.52).

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернулась до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 29.05.2017 року державним нотаріусом Звенигородської держаної нотаріальної контори ОСОБА_7, що діє в порядку заміщення нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого 21.05.2016 року, заведена під № 423 за 2016 рік. Вказаною постановою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 а саме на будинок № 9, який знаходиться в с. Антонівка, вул. Зелена, Уманського району Черкаської області у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок та у звязку з відсутністю факту родинних відносин зі спадкодавцем (а.с.53).

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст.21).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому.

Згідно з п.3.1. Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,16, 316, 317, 328, 1233-1236, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 200, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер 21 травня 2016 року, право власності на житловий будинок «А» з господарськими будівлями і спорудами: верандою «а», погребом «Б», сараєм «В», криницею «К», огорожею, хвірткою та ворітьми,по вул. Зеленій, 9 в с. Антонівка Уманського району Черкаської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Ю.В. Мазуренко