ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/9911/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/48/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Ярмолюка О.І., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

за участю учасників справи: представника апелянтів ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2017 року (суддя Колієв С.А.) у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звертаючись до суду з вказаним позовом зазначав, що 23 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»), та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №03-2/7297-К, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 68000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 22 серпня 2037 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_7 того ж дня року було укладено договір поруки №03-2/7297-П, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором у повному обсязі. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_6 належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2015 року її заборгованість становить 51783,11 доларів США з яких: 1548,72 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 46290,46 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту; 3087,58 доларів США - відсотки та 856,35 доларів - пеня.

У зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь Банку вищевказану суму заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 51783,11 доларів США та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

29 вересня 2015 року ухвалою місцевого суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору №03-2/7297/К від 23 серпня 2007 року недійсним (справа №756/9361/15-ц), яка знаходиться у провадженні Оболонського районного суду м. Києва.

7 вересня 2016 року ухвалою суду першої інстанції у даній справі призначено судову економічну експертизу для з'ясування питання, чи відповідає розрахунок заборгованості від 30 квітня 2015 року, який надано позивачем, умовам кредитного договору №03-2/7297/К від 23 серпня 2007 року та додаткам до нього (т. 1 а. с. 126).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2017 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ "Банк Універсал" заборгованість за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року у сумі 50926,76 доларів США з яких: заборгованість за кредитом 47 839,18 доларів США, відсотки - 3 087,58 доларів США, а також пеню у сумі 23110,23 гривень (що еквівалентно 856,35 доларам США за офіційним курсом валют НБУ станом на 03.02.2017 рік). Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ "Банк Універсал" судовий збір у сумі по 1827,00 гривень з кожної.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідачі у грудні 2017 року звернулись до апеляційного суду з апеляційними скаргами. Ухвалами судді Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2017 року, залишеними без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року, їхні скарги повернуто.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 в апеляційних скаргах, поданих у березні 2017 року, просять скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку до ОСОБА_6, задовольнити частково, виходячи з розрахунків наданих відповідачем, в позовних вимогах ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_7 відмовити повністю, судові витрати покласти на позивача.

Відповідачі вважають вказане рішення незаконним, оскільки воно не відповідає вимогам закону щодо дотримання принципу диспозитивності та встановлення фактів в результаті проведення судової експертизи, та є необґрунтованим, оскільки обставини, які були встановлені в судових засіданнях, не відповідають тим обставинам, які зазначає суд у своєму рішенні.

ОСОБА_6 посилається на те, що факти необґрунтованості розрахунку заборгованості були встановлені судом у судовому засіданні від 19 липня 2016 року, що підтверджується поставленими представником відповідачів та суддею запитаннями представнику Банку та відсутністю відповідей на них.

Апелянт не погоджується з висновками суду про те, що факт укладення кредитного договору та отриманих кредитних коштів сторонами в судовому засіданні не оспорювався, і про те, що суд не взяв до уваги посилання представника відповідача на невірний розрахунок позивачем заборгованості, оскільки такий письмовий розрахунок відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.

Також, як зазначено апелянтом, суд не звернув увагу на те що Банк не надав ніяких документів експерту на його вимогу, що можна сприймати як ухилення від встановлення фактів, заради яких і була призначена експертиза.

Таким чином, оскільки експертиза була замовлена для встановлення факту невідповідності розрахунку заборгованості умовам кредитного договору, а сам Банк ухилився від встановлення такого факту, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 146 ЦПК України суд мав би визнати факт невідповідності розрахунку заборгованості умовам кредитного договору, однак цього не зробив.

На думку апелянта, визнавши висновок експерта належним та допустимим доказом, суд не надав йому належної правової оцінки, а результати фактично спотворив, зазначивши, що експерт не відповів на запитання.

Крім того, суд не надав належної оцінки аргументами представника ОСОБА_6 щодо необґрунтованого нарахування відсотків після настання строку повернення кредиту. Кредитним договором був встановлений порядок одержання Банком процентів до 22 серпня 2037 року, однак цей порядок був змінений самим Банком в частині кінцевого строку - 18 червня 2010 року. Зазначений у ст. 625 Цивільного кодексу України "інший розмір процентів" договором не передбачений, а відтак Банк не мав права нараховувати проценти після встановлення нового строку виконання зобов'язання.

Водночас, ОСОБА_7 посилається на те, що суд поклав в основу рішення завідомо необґрунтований розрахунок, необґрунтованість якого встановлено самим судом.

Представником ОСОБА_7 було надано власний розрахунок заборгованості, який повністю відповідає умовам кредитного договору, однак, даний розрахунок не було досліджено належним чином, проти нього не висунуто жодних заперечень позивачем та не поставлено під сумнів самим судом.

Крім того, у договорі поруки, укладеному між ОСОБА_7 та Банком 23 серпня 2007 року, не встановлено остаточний строк його дії. 18 травня 2010 року позичальник ОСОБА_6 отримала вимогу Банку про погашення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач вимагав від позичальника протягом 30 днів з моменту отримання вимоги сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань. У випадку невиконання цієї вимоги Банк визнавав термін повернення кредиту таким, що настав достроково на 31 день з моменту отримання цієї вимоги.

ОСОБА_7 зазначає, що позичальник отримав вказану вище вимогу 18 травня 2010 року та протягом вказаного строку не погасив прострочену заборгованість, строк повернення кредиту настав 18 червня 2010 року. Проте, позовна заява ПАТ «Універсал Банк» подана 21 травня 2015 року. У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки припинився 18 грудня 2010 року (шість місяців після 18 червня 2010 року). Таким чином, як вважає апелянт, позовна заява ПАТ «Універсал Банк» не підлягає задоволенню в частині стягнення боргу солідарно з неї, оскільки на момент пред'явлення до неї позову договір поруки припинився.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Зобов'язанням, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 553 та ч. 1 і 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 23 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №03-2/7297-К (т. 1 а. с. 9-11). За умовами вказаного договору банк зобов'язався надати кредит у сумі 68 000 доларів США терміном на 360 місяців з кінцевою датою погашення кредиту до 22 серпня 2037 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,45 % річних, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно даного Договору. Сторонами було погоджено, що для видачі кредиту банк відкриває позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_1 та рахунок для нарахування та сплати відсотків НОМЕР_2. Сплата позичальником заборгованості за кредитом здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості (Додаток №1). Також сторонами було визначено, що при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами Позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення (п.9.1 Договору).

Згідно долученого додатку №1 до кредитного договору №03-2/7297-К від 23.08.2007 року сторонами був погоджений наступний графік погашення заборгованості за кредитом: в період з вересня 2007 року по грудень 2008 рік сума до погашення визначена у розмірі 833,34 доларів США щомісячно; починаючи з січня 2009 року по липень 2037 рік щомісячна сума оплати визначена у розмірі по 167,67 доларів США та остання проплата повинна бути здійснена у серпні 2037 року у сумі 165,43 доларів США (т. 1 а. с 12-13).

В забезпечення належного виконання умов вказаного кредитного договору 23 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки №03-2/7297-П (т. 1 а. с. 14). За умовами вказаного договору ОСОБА_7 зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року у повному обсязі.

Згідно представленого Банком письмового розрахунку заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором № 03-2/7297-К станом на 30 квітня 2015 рік становить 51 783,11 доларів США та складається з: простроченої заборгованості - 1 548,72 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту - 46 290,46 доларів США, відсотки - 3 087,58 доларів США; а також пеня у сумі 856,35 доларів США (т. 1 а. с. 5-8).

Згідно висновків експерта №23 від 13 серпня 2018 року (т. 2 а. с. 138-151) заборгованість за кредитним договором № 03-2/7297-К від 23.08.2007 року складає за кредитом 46604,81 дол. США, відсотками за користування кредитом - 3222,09 доларів США, пеня у сумі 3450.20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що взяті на себе зобов'язання ОСОБА_6 належним чином не виконувала, своєчасно та не у повному обсязі погашала кредит та нараховані за його користування проценти. ОСОБА_7 як поручитель зобов'язалася відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

З таким висновком суду першої інстанції Хмельницький апеляційний суд погоджується.

Між тим, в ході перегляду справи було проведено експертизу, якою була визначена заборгованість боржника перед Банком, а саме заборгованість за кредитом 46604,81 доларів США, відсотками за користування кредитом - 3222,09 доларів США, пені у сумі 3450,20 грн. Сторони погодились з зазначеним висновком.

У зв'язку з цим Хмельницький апеляційний суд вважає, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2017 року слід змінити в частині суми коштів, які підлягають стягненню. Необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі за кредитом 46604,81 дол. США, відсотками за користування кредитом - 3222,09 доларів США, пеню у сумі 3450.20 грн.

Необґрунтованим є посилання відповідачів про зміну строку виконання основного зобов'язання (18.06.2010 року) та безпідставність нарахування з того часу відсотків за користування кредитними коштами, пені за неналежне виконання умов договору.

П.10.4 кредитного договору укладеного між банком та ОСОБА_6 визначено право банку достроково вимагати повернення кредиту. Згідно положень вказаного пункту умов договору у випадку виникнення у Позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 110-ти календарних днів, Банк надсилає Позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання Позичальником вимог Банку, в термін, встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана у п.1.1 Договору, вважається такою, що настала на наступний день після дати, зазначеної в повідомленні. В цю дату Позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, проценти та інші платежі передбачені даним договором.

Як встановлено з матеріалів справи 13 травня 2010 року за №040/828 на адресу ОСОБА_6 Банком було направлена вимога, згідно якої позивач просив відповідача сплатити протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги, заборгованість за кредитним договором №03-2/7297-К від 23.08.2007 року, яка станом на 13.05.2010 рік становила 1186,11 доларів США прострочену заборгованість за кредитом та 58,20 доларів США проценти, нараховані за користування кредитними коштами. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги (т. 1 а. с. 32).

Згідно представленого Банком розрахунку заборгованості, виписки по рахунку ОСОБА_6, у визначені у вимозі терміни, погасила прострочену заборгованість за кредитом. Факт погашення такої заборгованості підтверджується відомостями про зарахування коштів на погашення заборгованості (26.05.2010 року) який визнавався та не оспорювався представником відповідача. Крім того за наступний розрахунковий період (з 10.06.2010 по 09.07.2010 рік) простроченої заборгованості за кредитом, відсотками та пенею не існувало (т. 1. А.с. 6).

Незгода відповідачів, що Банк зазначив у вимозі суму заборгованості меншу, ніж була насправді, не може бути підставою для висновку про зміну строку виконання основного зобов'язання.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи відповідачів, що строк виконання за договором кредиту був змінений та настав 18.06.2010 року.

Також встановлено, що 25.11.2014 року Банком на адресу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були направлені вимоги про негайне погашення наявної простроченої заборгованості (860,40 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 2610,81 доларів США - відсотки; 160,97 доларів США - підвищені відсотки). У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Вказані вимоги відповідачами були отримані 02.12.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а. с. 16, 16-зворот, 17, 17-зворот). 21 травня 2015 року Банк без порушення строків подав до суду позов.

Не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що суд не надав належної оцінки їх аргументами щодо необґрунтованого нарахування процентів після настання строку повернення кредиту. Зазначене посилання спростовується вищевикладеним.

Посилання апелянта, що суд не звернув увагу на те що Банк не надав документів експерту на його вимогу, що можна сприймати як ухилення від встановлення фактів, заради яких і була призначена експертиза, є необґрунтованим. Судом апеляційної інстанції була призначена експертиза за клопотанням Банку. Всі необхідні документи Банк надав.

Інші доводи апеляційних скарг, ретельно досліджені судом, висновків суду щодо підставності позову не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2017 року змінити в частині суми коштів, які підлягають стягненню.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 03-2/7297-К від 23.08.2007 року за кредитом 46604,81 дол. США, відсотками за користування кредитом - 3222,09 доларів США, пеню у сумі 3450,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Судді: А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Колієв С.А. Категорія: 19, 27

Доповідач - Купельський А.В.