Номер провадження: 22-ц/785/6032/18
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

02.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в особі судді судової палати у цивільних справах Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 травня 2018 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ІЗТ-Авто», за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2017 року позивачка звернулась до суду 14.12.2016р. з позовом, який. та 06 квітня 2017року уточнено, до ПАТ «ІЗТ-Авто», за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» , відповідно до якого просила стягнути з ПАТ «ІЗТ-АВТО» на її користь збитки, у зв'язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 в розмірі 46 997,08 грн., витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору (а.с.3, а.с.60-61).

В обґрунтування позову зазначила, що 17 лютого 2016 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volvo, д.н.НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н.НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєні вищевказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. З метою визначення вартості відповідального ремонту пошкодженого транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1, позивачем була замовлена авто товарознавча експертиза , згідно висновків якої було встановлено, що вартість відновлювального ремонту становить 81 234,07 грн., за проведення якої було сплачено 1 000,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volvo, д.н.НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н.НОМЕР_3 на час настання ДТП була застрахована в ПрАТ «ПЗУ Україна» згідно полісу №АІ 7805839 від 09.02.2015 року, що підтверджується розпорядженням про виплату страхового відшкодування №UA021/L02/01. Страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 34 236,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №41767 від 27.04.2016 року. Також з письмових пояснень позивача вбачається, що транспортний засіб Volvo, д.н.НОМЕР_2 з причепом Koegel SN24, д.н.НОМЕР_3 на час скоєння ДТП знаходився у володінні відповідача на підставі договору оренди, що укладений між ПАТ «Іллічівськзовніштранс» та ПАТ «ІЗТ-Авто» від 01.07.2001 року, строком дії до 31.12.2016 року. Позивач вважає, що у зв'язку з тим, що суми страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданих, які позивач повинен понести для відновлення свого порушеного права, відповідач повинен відшкодувати йому різниці між сумою виплаченого страхового відшкодування та сумою відновлювального ремонту, розмір якої складає 46 997,08 грн., витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн. та судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «ІЗТ-Авто», за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди відмовлено, обґрунтовуючи наступним: суду не надано доказів щодо оцінки матеріальної шкоди позивача на суму 81 234,07 грн., а також суд не приймає до уваги як належний доказ Акт виконаних робіт №34/2 від 18.04.2016р., на вказану суму, оскільки замовником його не позивач, а ОСОБА_6, та який не підписаний замовником. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивач надав в підтвердження розрахунку своєї суми лише 1-у та останню сторінку заключення експертного автотоварочзнавчого дослідження судового експерта Кеосак А.П. №032/16 від 18.03.2016р. (повний текст відсутній) та позивачкою не надано суду доказів, що саме відповідач повинен сплатити суму збитків, у зв'язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу Lexus д/н НОМЕР_1 в розмірі 46 997,08 грн., не надано суду доказів що саме сума у розмірі 46 997,08 грн. є різницею між сумою відновного ремонту та сумою страхового відшкодування, також позивачкою не доведено, що саме нею було понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 000,00 грн. оскільки квитанція від 18.03.2016р. видана на ім'я ОСОБА_8 (а.с.210-214).

19 червня 2018 року ОСОБА_3 через суд першої інстанції звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду та просила ухвалити нове рішення суду, яким скасувати рішення суду від 10 травня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог про відшкодування збитків. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, а саме посилання суду першої інстанції, що позивачем не доведено суму підтвердження понесених витрат, спростовується фактом того, що відповідачем не спростовується зміст та висновок судового експерта №032/16 від 18 березня 2016 року, який наявний в матеріалах справи, що підтверджує відновлювальний ремонт на суму 81 234,07 грн. Крім того, апелянт зазначає, що суд залишив поза увагою звіт №0567/16 від 04 березня 2016 року ФОП Хоменко, який виконаний на замовлення страхової компанії, вартість відновленої вартості складає 71 417 грн. 88 коп., тобто, на думку апелянта, відповідач фактично визнав висновки звіту (а.с.217-219).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення було ухвалено 10 травня 2018 року, повний текст якого було виготовлено 21 травня 2018 року (а.с210-214). У судовому засіданні під час проголошення рішення суду апелянт участь не приймав, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.207-208). Копію вказаного рішення суду апелянт отримав 08 червня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.216). Апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала 19 червня 2018 року (а.с.217-219). Отже, апеляційна скарга була подана з додержанням встановлених строків оскарження рішення суду.

Так, апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до чинної на момент подачі апеляційної скарги редакції Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ (із змінами), розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Під час подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 822,34 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією, які долучена до матеріалів справи, однак апелянтом було сплачено судовий збір у повному розмірі (а.с.2).

Під час подачу апеляційної скарги на рішення суду 10 травня 2018 року апелянт сплатив 1058,00 грн., що підтверджується квитанцією, яка долучена до матеріалів справи, однак апелянтом було сплачено судовий збір у неповному розмірі (а.с.220).

Таким чином, враховуючи наведене, апелянту необхідно здійснити сплату судового збору у розмірі 1233 грн. 51 коп. (822 грн. 34 коп.+150 % ставки що підлягала сплаті при поданні позовної заяви), а тому апелянту необхідно доплатити 175,51 грн.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року сплачується через банківські установи, чи поштовим відділенням зв'язку за рахунок платника. У призначенні платежу платник повинен вказати слова «судовий збір», код ЄДРПОУ суду, до якого він звертається, пункт з таблиці ставок судового збору, за яким визначено розмір судового збору.

Отримувач коштів - УК у м.Одесі/Малиновськ. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) - 899998

Рахунок отримувача - 0031

Код класифікації доходів бюджету - 22030101

Відповідно до ст. ст. 185, 357 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, а також у разі несплати судового збору, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє апелянта та надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись 175, 177, 185, ч. 4 ст. 356, 357 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10 травня 2018 року - залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак в частині визначення судових витрат може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк