Справа № 510/290/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі, представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу за їхньої відсутності.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії свідоцтв про народження ОСОБА_2, ОСОБА_3; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7; копії заяв від 31.08.2017р. відповідачів про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6; копія претензії позивачки до відповідачів від 19.09.2017р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2015р. - право власності на ? частину житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6; копія ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 30.12.2013р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований АДРЕСА_1; копія договору купівлі-продажу від 08.08.2017р.; копії квитанцій про отримання грошей; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 05.02.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зазначивши, що 08.08.2017р. між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4була досягнута домовленість про купівлю належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, за 70 000 грн. 08.08.2017р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивачка перерахувала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали документи на житловий будинок із надвірними спорудами, ключі від нерухомості. У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачці укласти договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за придбаною нерухомістю, сплачує всі необхідні комунальні платежі. Як з'ясувалося пізніше, на час укладення угоди про купівлю-продаж будинку, дана нерухомість за документами не належала відповідачам, на той час вони проходили процедуру прийняття спадщини після смерті свого батька та чоловіка - ОСОБА_6, свідоцтво про право на спадщину не отримали. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачів, однак ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивачки про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами, неможливістю приїхати до України (відповідачі виїхали мешкати у Грузію) та ін. Доказом звернення позивачки із відповідними вимогами являється також і письмова претензія до відповідачів, складена 19.09.2017р. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачці було роз'яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, вона не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4не мали права на відчуження нерухомості, у зв'язку із тим, що вони на той час належним чином не оформили право власності на нерухомість (не оформили своє спадкове право, не зареєстрували нерухомість належним чином у відповідних органах).

Крім того, як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачами була досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4продали, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами по АДРЕСА_1 за 70 тис. грн. 08.08.2017 р. позивачка перерахувала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачці документи на житловий будинок, ключі від нього. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачів щодо житлового будинку та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок за позивачкою як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України НОМЕР_2, виданий Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській області 14.04.2009р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1, який складається в цілому з: житлового будинку літ. А загальною площею 119,00 кв.м., житловою площею 48,00 кв.м., підсобною площею 71,00 кв.м.; вбиральні літ. Б.; сараю літ. Г; навісу літ. г; спорудження 1-2, огорожі 4-6.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник