Справа № 234/8505/18
Провадження № 2-в/234/26/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Каліберда А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Гірницького районного суду м.Макіївки Донецької області від 12.05.2014 року у справі №267/916/14-ц провадження №2/267/987/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, позовні вимоги задоволені частково, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача була стягнута заборгованість за договором позики в сумі 8133,07 грн., відсотки за користування позикою в сумі 7319,80 грн., пеню в сумі 2521,25 грн., а усього 17974,12 грн. витрати по сплаті судового збору в сумі 179,75 грн. Рішення набрало законної сили 24.06.2014 року на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області. Виконавчі листи стягувачу не видавались, а справа була здана на зберігання до архіву у Гірницький районний суд м.Макіївка. З літа 2014 року державні органи України припинили свою діяльність на території м.Макіївка у звязку з військовими діями, а проведення бойових дій в зоні АТО підвищило ризик виникнення загрози життю та здоровю працівників Гірницького суду, що призвело до не видачі йому виконавчих листів по справі №267/916/14-ц, оскільки державні органи припинили свою діяльність на непідконтрольній території та не надіслали йому виконавчі листи. Отримати виконавчі листи з зазначених вище обставин він також не має можливості, оскільки архівні справи Гірницького районного суду м.Макіївка не передані на підконтрольну Україні територію. У звязку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №267/916/14-ц провадження №2/267/987/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Також просить видати виконавчий лист за ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.06.2014 року по справі №267/916/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики. Поновити строк пред'явлення до виконання виконавчого документа №267/916/14-ц.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті Краматорського міського суду Донецької області.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені ЦПК України, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» № 2710/38-14 від 02.09.2014 року судом, якому визначена територіальна підсудність справ, що підсудні Гірницькому районному суду, Совєтському районному суду, Кіровському районному суду м. Макіївка є Краматорський міський суд Донецької області.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 12.05.2014 року у справі №267/916/14-ц провадження №2/267/987/14 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 були задоволені частково, та з ОСОБА_2 стягнуто суму заборгованості за договором позики в сумі 8133,07 грн., відсотки за користування позикою в сумі 7319,80 грн., пеню в сумі 2521,25 грн., а усього 17974,12 грн. витрати по сплаті судового збору в сумі 179,75 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 24.06.2014 року та не було звернено до виконання.

Копія рішення з відміткою про набрання ним законної сили була долучена до матеріалів справи з електронної бази даних Гірницького районного суду м.Макіївки.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області від 24.06.2014 року у справі №267/916/14-ц зареєстровано у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.06.2014 року та оприлюднено 01.07.2014 року, дата набрання законної сили 24.06.2014 року.

Згідно довідки заступника керівника апарату Краматорського міського суду від 09.10.2018 року станом на теперішній час на підставі відомостей із електронної бази даних КП «Д-3» суду цивільна справа № 267/916/14 (2/267/987/14) Гірницького районного суду м. Макіївка за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики на адресу суду не надходила та судом не розглядалася.

Загальновідомим є той факт, що місто Макіївка Донецької області на теперішній час знаходиться на території не підконтрольній українській владі, що дає підстави вважати втраченим судове провадження в даній цивільній справі №267/916/14-ц провадження №2/267/987/14.

На підставі зібраних і перевірених матеріалів, суд вважає встановленим зміст рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 12.05.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

За таких обставин, суд, з метою захисту прав ОСОБА_1 на обов'язковість виконання судового рішення, вважає можливим частково відновити втрачене судове провадження, а саме - в частині відновлення рішення Гірницького районного суду м. Макіївки Донецької області від 12.05.2014 року у справі №267/916/14-ц провадження №2/267/987/14, оскільки зібрані і перевірені матеріали, на думку суду, є належними та достатніми доказами.

За відновленим рішенням ОСОБА_1 будуть видані виконавчі листи, по набранню цієї ухвали законної сили, тому вимоги про видачу виконавчих листів та поновлення строку для предявлення виконавчих листів для виконання є зайвими та задоволенню не підлягають, оскільки заявник не позбавлений можливості звернутися до виконавчої служби з виконавчим листом в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.354, 488-491, 494 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, в частині відновлення змісту рішення Гірницького районного суду м.Макіївки Донецької області від 12.05.2014 року у справі №267/916/14-ц провадження №2/267/987/14:

267/916/14-ц

2/267/987/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року місто Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки Донецької області у складі:

головуючого - судді Помогаєва А.В.

при секретарі - Шуляк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 (після зміни прізвища - ОСОБА_2) ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в якому посилався на наступні обставини.

31.10.2011 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір позики № 8/2011, за умовами якого ОСОБА_1 надав їй позику в сумі 10 000 гривень. Пунктом 4.1 Договору визначено, що строком повернення позики є 31.10.2012 року. Відповідно до п. 4.2 Договору позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 9% від суми позики. Умовами договору передбачено, що у випадку неповернення позики в повному розмірі або у встановлений строк, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 20 000 грн. (п. 6.1 Договору). У випадку несплати або неповної оплати Позичальником відсотків або суми позики у встановлені строки, він зобовязаний сплатити Позикодавцю пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 6.2 Договору). Отримання позики підтверджується розпискою від 31.10.2011 р.

Крім того, 31.10.2011 року для забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №ДП8/2011. згідно якого ОСОБА_4 зобов'язалась у разі невиконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за договором позики, відповідати перед позикодавцем солідарно за вказаним договором..

Враховуючи те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання за договором позики та договором поруки належним чином не виконали, позивач просив стягну ти з них солідарно на свою користь: заборгованість з позики у сумі 8133.07 грн.: відсотки за користування позикою -7319,80 грн.; штраф - 20 000 грн.; пеню - 2521,25 грн.: витрати зі сплати судового збору 379,75 грн.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що у звязку з укладанням шлюбу вона змінила прізвище на Ткаленко. Проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на тяжке матеріальне становище, а також на необґрунтовано великий розмір штрафних санкцій. Разом з тим. визнала, що отримала позику в сумі 10000 грн. та частково сплатила її у розмірі, що відповідає розрахунку, наданому позивачем.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позову також заперечувала посилаючись на тяжке матеріальне становище, а також на необґрунтовано великий розмір штрафних санкцій.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

31.10.2011 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір позики № 8/2011, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 позику в сумі 10 000 гривень. Пунктом 4.1 Договору визначено, що строком повернення позики є 31.10.2012 року. Отримання коштів підтверджується розпискою від 31.10.2011 р. (а.с.8)

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 змінила прізвище на Ткаленко, що підтверджуються поясненнями сторін та паспортом відповідача. Тотожність особи також підтверджується карткою платника податків від 05.0.3.2013 р.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.

У судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконував свої обовязки з надання позики, а відповідач отримала кошти, але належним чином не виконала свої обовязки за договором.

Судом встановлено, що між сторонами виникло грошове зобовязання.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за позикою складає 8133,07 гри. Відповідачами у судовому засіданні визнана ця сума.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з позичальника несплаченої частини позики в сумі 8133,07 грн. підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 4.2 вищезазначеного Договору позики, позичальник зобовязаний щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 9% від суми позики. Позивачем надано розрахунок, згідно якого заборгованість за відсоткам складає 7319,80 грн. Відповідачами не надано будь-яких доказів, які б підтвердили сплату цієї суми.

Отже, позовна вимога про стягнення з позичальника відсотків за договором позики в сумі 7319,80 грн. ґрунтується на умовах договору, відповідає нормі закону та підлягає задоволенню.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору позики від 31.10.2011 р. передбачено, що у випадку несплати або неповної оплати Позичальником відсотків або суми позики у встановлені строки, він зобовязаний сплатити Позичальнику пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення (п. 6.2 Договору).

Позивачем надано розрахунок, згідно якого пеня за порушення договору позики складає 2521,25 грн. Проти підстав та розміру пені відповідачами будь-яких заперечень не заявлено. Суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення з позичальника пені за договором позики ґрунтується на умовах договору, відповідає нормі закону та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення штрафу в сумі 20000 грн., суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Зазначення у договорі штрафу в твердій сумі не відповідає змісту норми закону.

Крім того, п. 6.1 Договору передбачено наступне: У випадку не повернення позики в повному обсязі або не повернення позики у строк, Позичальник повинен сплатити Позичальнику штраф у розмірі 20000 грн. 00 коп. /двадцять тисяч гривень 00 копійок/, але не менше двократної суми позики, згідно п. 2.1 цього Договору." Оскільки "Позичальником за Договором є відповідач ОСОБА_5, а позивач ОСОБА_1 є Позикодавцем", то умова п. 6.1. Договору щодо сплати Позичальником коштів Позичальнику не створює для нього обовязку сплатити дану суму на користь Позикодавця.

Суд також зазначає, що одночасне стягнення штрафу та пені за порушення строку повернення позики суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки є подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення зобовязання.

Позовні вимоги, :заявлені до відповідача ОСОБА_4, суд також вважає такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Стаття 554 ЦК України, передбачає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами укладено договір поруки №ДП8/2011 від 31.10.2011 р. (а.с.7), згідно якого ОСОБА_4 зобов'язалась нести солідарну відповідальність з боржником (ОСОБА_5Д.) перед кредитором (ОСОБА_1О.) за виконання зобовязань за договором позики №8/2011 від 31.10.2011р.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі. якщо такий строк не встановлено. порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Розділом 3 договору поруки від 31.10 2011 р. визначено терміни поручительства. Згідно п. 3.1 цього ж договору, Поручитель відповідає за виконання зобов'язань за договором з моменту його підписання до виконання зобовязань Боржником.

Статтею 251 ЦК України визначені поняття строку та терміну, які мають різне значення. Зокрема, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що Договором поруки №ДП8/2011 від 31.10.2011 р. строк дії поруки не визначено. Таким чином, підлягає застосуванню норма ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 4.1. Договору позики №8/2011 від 31.10.2011 р. визначено кінцевий строк виконання зобовязання - 31.10.2012 р. Виходячи з цього, строк предявлення вимоги до поручителя сплинув 30.04.2013 р.

Позивачем не надано доказів предявлення вимог до поручителя у встановлений строк. Згідно відмітки канцелярії суду, позов подано 21.02.2014 р. - тобто за мажами встановленого строку.

Таким чином, вимоги позивача до відповідача ОСОБА_4 не підлягають задоволенню у звязку з припиненням поруки.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 379,75 грн., які були понесені позивачем і підтверджені квитанцією, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, що складає 179 грн. 75 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15.57, 88, 209, 214-215,224-226 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (після зміни прізвища - ОСОБА_2) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ПІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2: заборгованість за договором позики в сумі 8133 грн. 07 коп.; відсотки за користування позикою в сумі 7319 грн. 80 коп.; пеню в сумі 2521 грн. 25 коп., а у сього - 17974 грн. 12 коп. /сімнадцять тисяч девятсот сімдесят чотири грн. 12 коп./

Стягнути з ОСОБА_5 (після зміни прізвища - ОСОБА_2) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 179 грн. 75 коп. /сто сімдесят девять грн. 25 коп./

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 20 000 грн. - відмовити.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_4, як поручителя - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі оскарження - за результатами апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Гірницький районний суд м. Макіївки протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 16 травня 2014 року.

Суддя:

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд (Перехідні положення п. п.15 ,15.5) протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Краматорського міського суду ОСОБА_7