Провадження № 2/761/1454/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Макаренко І.О.,

при секретарі Триндюк А.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, просив суд: усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5 надати ОСОБА_3 доступ до квартири АДРЕСА_1

встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відособлених приміщень, які за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі залишити без розгляду, а саме:

-виділення ОСОБА_3 у користування кімнату 1 площею 10,2 кв.м., кімнату 2 площею 32,7 кв.м., балкон 2 площею 0,9 кв.м., все разом загальною площею 43,8 кв.м.;

-виділення ОСОБА_5 у користування кімнату 3 площею 20,7 кв.м., кімнату 4 площею 19,9 кв.м., балкон 1 площею 1,6 кв.м., коридор 2 площею 3,7 кв.м., все разом загальною площею 45,9 кв.м.;

-залишення у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кухню площею 25,5 кв.м., ванну кімнату площею 3,3 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., вмивальню площею 2.3 кв.м., коридор 1 площею 8,2 кв.м., все разом площею 40,5 кв.м.

Ухвалою суду від 30.08.2018 року за заявою представника позивача, позовні вимоги в частині в частині встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом виділення у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відособлених приміщень, які за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі залишити без розгляду, а саме:

-виділення ОСОБА_3 у користування кімнату 1 площею 10,2 кв.м., кімнату 2 площею 32,7 кв.м., балкон 2 площею 0,9 кв.м., все разом загальною площею 43,8 кв.м.;

-виділення ОСОБА_5 у користування кімнату 3 площею 20,7 кв.м., кімнату 4 площею 19,9 кв.м., балкон 1 площею 1,6 кв.м., коридор 2 площею 3,7 кв.м., все разом загальною площею 45,9 кв.м.;

-залишення у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кухню площею 25,5 кв.м., ванну кімнату площею 3,3 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., вмивальню площею 2.3 кв.м., коридор 1 площею 8,2 кв.м., все разом площею 40,5 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва Державного центру розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний запис №1961. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2012 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано. В період перебування у шлюбі на підставі Договору купівлі-продажу від 19.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вашагашвілі Д.Д., реєстровий №625, позивачем було придбано квартиру АДРЕСА_1. 27.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про поділ майна подружжя, відповідно до п. 8 якого: до особистої приватної власності позивача та відповідача переходить по ? частині квартири АДРЕСА_1 та подальше володіння, розпорядження і користування ? своєю частиною квартири здійснюється сторонами самостійно, на власний і не потребує будь-якого погодження. Представник позивача надсилав відповідачу та його представникам листи із проханням забезпечити йому доступ до квартири (надати комплект ключів) та пропозицією за спільною домовленістю встановити порядок користування квартирою. Представниками відповідача була надана відповідь, в якій було зазначено, що відповідач пропонує вирішити витання доступу до квартири шляхом особистої зустрічі. Сторона позивача вважають, що відповідач своїми діями порушує гарантоване право позивача вільно користуватися та розпоряджатися майном.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що позовні вимоги позивача є недоведеними та необґрунтованими, оскільки відповідачем не чиниться ніяких перешкод у користуванні квартирою позивачу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторнами докази, суд прийшов до наступних висновків.

25.09.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва Державного центру розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний запис №1961.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2012 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано.

27.02.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір про поділ майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Боднар Н.В., реєстровий №554, відповідно до п. 8 якого: до особистої приватної власності позивача та відповідача переходить по ? частині квартири АДРЕСА_1 та подальше володіння, розпорядження і користування ? своєю частиною квартири здійснюється сторонами самостійно, на власний і не потребує будь-якого погодження з іншою сторною.

Представник позивача ОСОБА_9 надсилав ОСОБА_5 та її представникам листи із проханням забезпечити йому доступ до квартири (надати комплект ключів) та пропозицією за спільною домовленістю встановити порядок користування квартирою.

Згідно висновку ДОП сектору превенції ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 10.10.2017 року, ОСОБА_5 на неодноразові звернення надати доступ до жита не відповідає, чим унеможливлює ОСОБА_3 користуватися його майном. Під час проведення перевірки з метою опитування відвідувалася квартира АДРЕСА_1 однак незважаючи на неодноразові стуки та дзвінки дверей квартири ніхто не відчинив. Опитати з даного приводу ОСОБА_5 не виявилося можливим.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується. розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідач чинить перешкоди у доступі та користуванні квартирою, чим порушує охоронювані законом права позивача.

Отже, позивач, як власник квартири має право вимагати від відповідача, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 137, 141, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_5 надати ОСОБА_3 доступ до квартири АДРЕСА_1 в міст Києві.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: