Провадження № 2/161/3212/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до ПАТ "Банк Михайлівський" (далі Банк) в особі Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, ТзОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (далі Товариство) про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Свій позов мотивує тим, що 27.01.2016 року між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого Банк отримав на депозитний рахунок кошти в сумі 77000 грн. на строк до 27.07.2016 року зі сплатою процентів за користування ними. На виконання вказаного договору 16.05.2016 року між нею та Банком укладено додаткову угоду якою збільшено суму вкладу на 60000 грн. Також, 16.05.2016 року між нею та ТзОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" було укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого Товариство отримало від неї кошти на депозитний рахунок в розмірі 20000 грн. За умовами перелічених договорів передбачено щомісячну виплату відповідачами процентів за користування депозитними коштами, а також їх повернення по закінченню строку дії договорів. Однак, починаючи з травня 2016 року виплати процентів були припинені. Зазначила, що 20.09.2016 року представник Банку повідомив її про припинення виплат строком на 6 місяців у звязку з процедурою ліквідації Банку. Листом від 17.05.2018 року представник Банку повідомив про виконання ПАТ «Банк Михайлівський» своїх зобовязань перед нею відповідно до укладених договорів, а про наявність залишку за договорами пояснив як помилково перераховані кошти на її рахунок. Просить суд стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» в її користь грошові кошти в сумі 157339 грн. 41 коп.

До початку підготовчого засідання від відповідача ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке вмотивоване тим, що оскільки з 23.05.2016 року в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджена тимчасова адміністрація, а з 13.07.2016 року розпочата процедура ліквідації, то відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором та ліквідатором неплатоспроможного банку є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, то дана справа повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю (а.с. 25-26).

Сторони в підготовче засідання повторно не з'явилися, про дату, час, місце слухання справи повідомлялися належним чином, заяви, клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відкладення підготовчого засідання на адресу суду не надходили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір № 980-043-000182259, за умовами якого ОСОБА_1 надає ПАТ «Банк Михайлівський» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ПАТ «Банк Михайлівський» зобовязується повернути кошти ОСОБА_1 та виплатити проценти (а.с. 4).

Також 16.05.2016 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-043-000239752, за умовами якого ОСОБА_1 надає ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобовязується повернути кошти ОСОБА_1 та виплатити проценти.

Актом комісії тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 2 від 01 червня 2016 року встановлені ознаки нікчемності правочинів (транзакцій) виконання Банком 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» з перерахування коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб на загальну суму 1 298 015 973,74 грн. Згідно додатку № 2 до акту отримувачем коштів є також ОСОБА_1 (а.с. 65-68).

Наказом ОСОБА_2 особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 42/2 від 01 червня 2016 року затверджені результати перевірки правочинів, викладені в акті № 2 від того ж числа. Ухвалено застосувати наслідки нікчемності правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Кредитно-Інвестиційний Центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб в сумі 1 298 015 973,74 грн. (а.с. 69).

Як вбачається з довідки № ЗГЗ/271 від 21.05.2018 року про стан рахунку № 8001, на запит ОСОБА_1 ПАТ «Банк Михайлівський» повідомив, що зарахування 19.05.2016 року коштів на вказаний рахунок з ТзОВ «Кредитно-інвестиційний центр» в сумах 309,90 грн., 137 000 грн., 29,51 грн. та 20 000 грн. є нікчемним правочином. Так, на момент проведення зазначених транзакцій Товариство не мало в своєму розпорядженні достатньої кількості залишку власних коштів для проведення розрахунків за Договором № 980-043-000182259 від 27.01.2016 року, № 980-043-000239752 від 16.05.2016 року. Набуті Товариством у розпорядження коштів Банку здійснено на підставі нікчемних договорів в порушення вимог діючого законодавства України та всупереч прямої заборони НБУ на укладення договорів такого роду. За таких обставин, на рахунок ОСОБА_1 були зараховані безпідставно кошти, що належать ПАТ «Банк Михайлівський», тому подальше здійснення будь-яких дій по розпорядженню коштами є нікчемними (а.с. 14-15).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на: правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закону) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюванихзакономінтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Такого ж висновку дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 12.04.2018 року (справа № 820/11591/15).

Нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі ст. 1 Закону учасники у справі про банкрутство - цесторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цимЗаконом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. Всі перелічені особи в той чи інший спосіб є учасникам певних правовідносин, у яких бере участь безпосередньо боржник.

Разом з тим правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Відповідно до ст. 27 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону.

Отже, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника і не породжують прав та обов'язків для банку.

Саме тому у ч. 8 ст. 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що дія Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються за участі банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і не є спором у зв'язку з процесом ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Окрім того, Велика палата Верховного Суду у своїй постанові №820/11591/15 дійшла висновку, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і відповідно до цього Закону Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Беручи до уваги викладене, а також вищевказані роз'яснення, суд вважає за доцільне закритти провадження по справі з огляду на те, що вирішення даного спору не належить до цивільної юрисдикції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Банк Михайлівський" в особі Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, ТзОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 6, 26, 27, 36, 54 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 10, 12, 13, 19, 247, 255, 264, 265 ЦПК України, ст. 19 КАС, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - закрити.

Розяснити позивачці право на звернення за захистом своїх прав до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПКУкраїни - з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 10 жовтня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_3