РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментами та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 26 644 грн. 29 коп., неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 9875 грн.34 коп.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Запоріжжя від 23.01.2010 року № 2-1402 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

З 01.09.2015 року відповідач не сплачує вказаних аліментів своєчасно та в повному обсязі. У звязку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку державного виконавця складає 26 644,29 гривень.

Зазначену суму заборгованості позивач просила стягнути з відповідача у судовому порядку, та у звязку із нарахованою заборгованістю по аліментам позивач просила стягнути з відповідача неустойку у розмірі 9875, 34 гривень.

Ухвалою судді від 09.01.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою судді від 12.02.2018 року розгляд справи було відкладено, відповідачу, який не отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, повторно надано строк для подання відзиву.

Ухвалою судді від 29.03.2018 року розгляд справи було відкладено, розгляд справи було визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідачу, який не отримав копію попередньої ухвали суду, встановлено строк для подання відзиву.

Згідно відзиву від 11.04.2018 року відповідач ОСОБА_2 фактичну наявність заборгованості по сплаті аліментів не заперечує, існуючого обовязку по утриманню сина з себе не знімає та за жодних підстав не уникає цього, проте вважає, що розрахунок позивачки є завищеним та не вірним, за його розрахунком з урахуванням сплачених сум сума боргу по несплаченим аліментам складає 3463,67 гривень. В обґрунтування заперечень проти позов відповідач посилається на те, що відповідно до постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з розшуку від 15.02.2016 року, заборгованість по аліментам за виконавчим провадженням відсутня станом на день її винесення.

Відповідач не погоджується з розміром пені, оскільки під час її розрахунку було включено місяці в які здійснювалася оплата аліментів, а саме: вересень, грудень 2015 року, лютий, квітень, червень, липень, жовтень, листопад 2016 року, січень, липень 2017 року, отже, вважає, що сума пені за ці місяці в розмірі 3735, 81 гривень нарахована безпідставно. Просить суд зменшити розмір неустойки (пені), посилаючись на те, що він навмисно не уникав свого обовязку зі сплати аліментів, виникнення заборгованості обумовлено обєктивними обставинами, відсутністю роботи, мінливими заробітками, просить суд, врахувати те, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та має неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утриманні.

26.04.2018 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11 665,75 гривень, а також неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 30.11.2017 року по 01.02.2018 року у розмірі 13 171,09 гривень.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, представник позивача суду надала письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, без фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач та його представник не зявилися, представник відповідача надала письмову заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та його представника, без фіксації судового процесу, просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у поданому відповідачем відзиві.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Запоріжжя від 23.01.2010 року № 2-1402, з відповідача рибальського М.І. на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.04.2018 року відповідно до розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 19.04.2018 року за період з вересня 2015 року по листопад 2017 року складає 11 665,75 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Статтею 71 Закону України „Про виконавче провадження, встановлено наступне.

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що відповідно до постанови про звільнення майна боржника з розшуку від 15.02.2016 року, винесеної старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького міського управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1402 від 23.01.2001 року станом на 15.02.2016 року відповідач не мав заборгованості зі сплати аліментів та була наявна переплата в розмірі 66,69 грн.

Матеріали справи не містять даних про наявність у відповідача постійного стабільного заробітку, у звязку з чим, виходячи з наданого розрахунку заборгованості від 19.04.2018 року по аліментам з урахуванням середньої заробітної плати, розмір якої відповідачем не оспорювався, суд приходить до висновку, що відповідачу було нараховано заборгованість по аліментам за період з 16.02.2016 року по грудень 2017 року у розмірі 29 126, 63 гривень, з яких за період з лютого 2016 року по грудень 2017 року відповідачем перераховано грошові кошти з метою погашення заборгованості у розмірі 20 700 гривень. Тому, з урахуванням сплачених сум, судом встановлено, що заборгованість по аліментам на час звернення позивача до суду з позовом складає 8 426,63 гривень.

Крім того, під час судового розгляду справи відповідачем сплачено 3 470 гривень, що підтверджується копією фіскального чеку від 21.05.2018 року.

Таким чином, загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів на час розгляду справи складає 4 959,63 гривень.

Позивач згідно заяви від 18.07.2018 року вважає постанову державного виконавця Соріної Ю.Ю. про зняття з розшуку майна боржника від 15.02.2016 року необґрунтованою та такою, що суперечить матеріалам виконавчого провадження, вважає, що заборгованість зі сплати аліментів нарахована до 16.02.2016 року підлягає стягненню з відповідача.

Доводи позивача в цій частині, на переконання суду, не знайшли свого підтвердження, оскільки, матеріали справи не містять даних та їх не встановлено судом під час розгляду справи, про те, що постанова державного виконавця від 15.02.2016 року є незаконною або була оскаржена позивачем у встановленому законом порядку.

З розміром заборгованості, встановленої судом за період з 16.02.2018 року на час розгляду справи, позивач погодилася.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України , у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Згідно розрахунку розміру неустойки (пені), наданого позивачем у позовній заяві, яка розраховувалася у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розмір пені складає 13 171,09 гривень.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми нарахованої пені, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові від 01.07.2015 року № 6-94цс15, якою визначено, що „з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення…

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Беручи до уваги, що розрахунок нарахованої пені за прострочення сплати аліментів позивачем проведено у відповідності до вищезазначених норм, та з розрахунку вбачається, що при обчислення розміру пені позивачем було враховано часткову сплату аліментів відповідачем на користь позивача, суд вважає зазначену суму неустойки (пені) за несплату аліментів обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозвязку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача.

Так, судом встановлено, що відповідач був зобовязаний рішенням суду сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу) щомісячно. Разом з тим, розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем, свідчить про те, що відповідач сплачував аліменти, але в меншому розмірі, ніж було нараховано, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам.

Відповідач у своїх запереченням проти позову не посилається на обставини, які б звільняли платника аліментів від відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України. Будь-яких доказів наявності об'єктивних причин неможливості виконувати обов'язок по утриманню дитини в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач не надавав.

Проте, з урахуванням встановлених осудом обставин, суд, враховуючи своє право на зменшення розміру неустойки (пені), вважає можливим зменшити її розмір до розміру заборгованості по аліментам, встановленої судом на час звернення позивача до суду з даним позовом - до 9 000 гривень, стягнувши вказану суму пені з відповідача на користь позивача у судовому порядку.

На переконання суду, зменшення розміру пені буде відповідати принципу цивільного судочинства - верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а також закріпленим Сімейним кодексом України засадам регулювання сімейних відносин справедливості, розумності.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, та з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4 959,63 гривень та неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 9 000 гривень.

За вимогами ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст.2, 3,10-12,13,81,82,141,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1) заборгованість по аліментам на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4 959 (чотири тисячі девятсот пятдесят девять) гривень 63 копійки та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 9 000 (девять тисяч) гривень, а всього стягнути 13 959 (тринадцять тисяч девятсот пятдесят девять) гривень 63 копійки.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Калюжна