ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3999/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/4817/1/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Шевчук Г. М.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1 адвоката Лисенко О.В.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року (головуючий суддя Сливка Л.М., дата виготовлення рішення не вказана), у цивільній справі № 607/3999/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 пред"явила позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути з останнього 171480,12 грн. матеріальної та 25320 моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 11 грудня 2015 року за участю автомобіля, яким керував її чоловік - ОСОБА_5 та автомобіля, котрим керував ОСОБА_4, сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідача ОСОБА_4 судом визнано винним у вказаній ДТП. В результаті зазначеної пригоди належний їй транспортний засіб отримав пошкодження, внаслідок чого вона зазнала матеріальних збитків.. Також нею понесені витрати на проведення експертиз та повідомлення відповідача про їх проведення на загальну суму 2066,4 грн. Окрім цього їй було заподіяно моральних страждань, котрі наступили внаслідок неможливості користуватись власним транспортом, пережитого психологічного стресу, душевних і психологічних страждань, страху за життя рідних, змін в повсякденному житті та службовій діяльності. Нанесену їй моральну шкоду вона оцінює в 25320 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1:

-173546 (сто сімдесят три тисячі п'ятсот сорок шість) грн. 52 коп. матеріальної шкоди;

-25320 (двадцять п'ять тисяч триста двадцять) грн. моральної шкоди;

-2266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) грн. 20 коп. судового збору.

Зобов'язано ОСОБА_1 передати ОСОБА_4 замінені, відповідно до ремонтної калькуляції № 140 від 09 лютого 2016 року, деталі автомобіля Skoda Octavia Elegance 1.9, р.н. НОМЕР_1, пошкоджені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 11 грудня 2015 року, після відшкодування їх вартості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки експертного автотоварознавчого дослідження №187 від 05 травня 2016 року в сумі 34 383,49 грн. та №140 від 09 лютого 2016 року в сумі 178 79,63 грн. на які послався суд, складені із істотними порушеннями та не відповідають реально завданим збиткам, що настали внаслідок ДТП. Огляди автомобіля, що передували складенню експертних висновків, проводились без його участі, тим самим він був позбавлений можливості надати заперечення чи зауваження з приводу пошкоджень автомобіля. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку психоаналітика, оскільки сам по собі висновок є лише науковою думкою експерта, його власним суб'єктивним оціночним судженням щодо можливого, приблизного та орієнтовного розміру моральної шкоди заподіяної позивачу, який необгрунтований точними, конкретними та законодавчо встановленими методами та методиками визначення розміру моральної шкоди (яких по суті не існує). Даний висновок експерта є не що інше як припущення можливого розміру шкоди заподіяної позивачу, а тому не може бути взятий до уваги судом як належний та допустимий доказ в підтвердження розміру компенсації за заподіяну моральну шкоди.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав лише в частині вирішення судом позову про відшкодування моральної шкоди, з рішенням суду щодо стягнення майнової шкоди погоджується.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник вважають рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення.

Судом встановлено, що 11 грудня 2015 року ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом марки «Мерседес», р.н. НОМЕР_2 у с. Байківці Кременецького району Тернопільської області виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода», р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який зазнав механічних пошкоджень.

Автомобіль марки «Шкода», р.н. НОМЕР_1, належить на праві власності позивачу ОСОБА_1

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року винним у порушенні правил дорожнього руху є ОСОБА_4

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була забезпечена у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу АЕ/5481099 (а.с. 7).

Вказаним страховиком було виплачено потерпілій у вказаній ДТП стороні 50000 грн. страхового відшкодування.

Згідно висновку № 140 від 09 лютого 2016 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки Skoda Octavia Elegance 1.9, р.н. НОМЕР_1 вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля при ДТП складає 178796,63 грн. (а.с. 12-18).

Пошкоджень зазнав і двигун вказаного автомобіля і вони, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 187 від 05 травня 2016 року, складають 34383,49 грн. (а.с. 36-37).

Позивач також понесла витрати на оплату послуг евакуатора, оплату послуг по розбиранню та збиранню транспортного засобу, оплату судових експертиз.

Загальна суму майнової шкоди складає 173546,52 грн.

Дані обставини підтверджуються наявними у справі доказами та визнаються представником відповідача у суді апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції також встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_4 позивачу було заподіяно душевних страждань, розмір та глибина яких викладена у висновку психоаналітика ОСОБА_7. від 22 квітня 2016 року, сума компенсації, нанесеної в результаті душевних хвилювань позивача, становить 25320 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу заподіяно майнову шкоду 173546,52 грн. та моральну шкоду 25320 грн., розмір шкоди визначено на підставі належних та допустимих доказів, наданих позивачем.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає крім іншого у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз"яснень, наданих у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь і зниження престижу, ділової репутації.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач є відповідальним за вимогами позивача про відшкодування майнової шкоди в сумі 173546,52 грн. та моральної шкоди у розмірі 25320 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи у скарзі про неналежність та недопустимість висновку психоаналітика, яким визначено розмір моральної шкоди, виходячи з наступного.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається із наявного у справі висновку психоаналітика визначений розмір моральної шкоди грунтується на обставинах порушення відповідачем правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого майно позивачки було пошкоджено. Зміст висновку щодо заподіяних позивачці душевних страждань вказує на те, що вони встановлені на підставі як пояснень ОСОБА_1 так опитаних осіб, що працюють із нею. Цей висновок виконав психоаналітик, дійсний член Європейської асоціації Психотерапевтів, член Української спілки психотерапевтів, лікар-психіатр вищої категорії ОСОБА_7, що має ліцензію МОЗ від 19 грудня 2011 року.

Колегія суддів вважає, що цей висновок є належним та допустимим доказом, якому суд, згідно ст. 89 ЦПК України дав належну правову оцінку, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч 1, 259 ч.1,2,8, 374 ч1 п 1, 375, 381ч 1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.1, 390ч.1 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 жовтня 2018 року.

Головуючий -

Судді -