Провадження № 2/761/1991/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участі секретаря Малашевського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 до Територіальної громади в особи Київської міської ради, треті особи: Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача ОСОБА_1, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1. За заповітом від 15.12.2005 року мати позивача заповіла все своє рухоме й нерухоме майно в Литовській Республіці та в Республіці Україна, яке вона матиме на день смерті рівними частинами, по половині своїм дітям - ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Даний заповіт посвідчений нотаріусом другого нотаріального бюро Расейнянського району ОСОБА_6, зареєстровано в нотаріальному реєстрі за № АШ 2676 і є дійсним відповідно до ст.34 Договору між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 року. 03.02.2012 року позивач разом з своєю сестрою подав заяву про прийняття спадщини до ОСОБА_7, нотаріуса 1 нотаріального бюро Расейнянського району Литовської Республіки. З моменту відкриття та прийняття мною спадщини і по даний час отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, про яке йдеться, неможливо у зв"язку із відсутністю оригіналу документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 липня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті ОСОБА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Підставою відмови став факт того, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1, який засвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Враховуючи вказані обставини, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 13.10.2017 року відкрито провадження по справі.

Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01.02.2018 року в судовому засіданні з урахуванням думки сторін з огляду на те, що на даний час законом визначений певний перелік процесуальних дій, які суд може вирішити лише в підготовчому судовому засіданні, але таке засідання у справі не призначалось, оскільки провадження у справі було відкрито до набрання чинності 15.12.2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України, ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання у справі на 07.06.2018 року та витребувано у Першої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 378/2012 від 04.04.2012 року.

02.03.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача.

24.05.2018 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 78/22012 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1.

07.06.2018 року до участі у справі в якості третіх осіб за клопотанням представника позивача було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

14.09.2018 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона разом з своїм братом ОСОБА_3 є спадкоємецею після смерті своєї матері ОСОБА_1, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна після смерті ОСОБА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка складається з окремої 1-кімнатної квартири, загальною площею 36,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 18.09.2018року позовну заяву ОСОБА_3 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору прийнято до спільного розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно.

28.09.2018 року до суду надійшов відзив третьої особи - ОСОБА_2, відповідно до якого остання зазначила, що позовну заява позивача ОСОБА_5 та позовну заяву ОСОБА_3 підтримує та просить задовольнити та просить проводити розгляд справи за її відсутності.

01.10.2018 року представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 -ОСОБА_8 подала до суду відзив третьої особи із самостійними вимогами, відповідно до якого зазначила, що позов ОСОБА_5 є обґрунтованим, у зв'язку з чим просила його задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні, з урахуванням думки учасників процесу, судом із занесенням до протоколу судового засідання було постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання у справі та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, вважала за можливе проводити заочний розгляд справи.

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позовні вимоги підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що мати позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 31.08.2011 року.

Разом з тим, згідно з заповітом ОСОБА_1, складеного 15.12.2005 року, остання заповіла все своє рухоме й нерухоме майно в Литовській Республіці та в Республіці Україна, яке матиме на день смерті, на яке матиме право, де б воно не було та щоб не складало залишає рівними частинами, по половині, своїм дітям: ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 уклала 21.06.2006 року шлюб з ОСОБА_3, прізвище дружини після шлюбу - ОСОБА_3.

При цьому, 03.02.2012 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернулись до ОСОБА_7, нотаріуса 1 нотаріального бюро Расейнянського району, Литовської Республіки, з заявою про прийняття спадщини, про що у нотаріальному реєстрі є відповідний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 34 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 року( Договір ратифіковано Постановою ВР N 3737-XII ( 3737-12 ) від 17.12.93 ) громадяни однієї ОСОБА_9 Сторони прирівнюються в правах до громадян іншої ОСОБА_9 Сторони, які проживають на її території, у відношенні здатності складання або скасування заповіту на майно, яке знаходиться на території іншої ОСОБА_9 Сторони, чи прав, які мають бути там здійснені, а також у відношенні здатності набуття за спадщиною майна або прав. Майно чи права переходять до них за тих же умов, які встановлені для власних громадян ОСОБА_9 Сторони, які проживають на її території.

04.04.2012 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернулись з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері до Першої Київської державної нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотріальної контори Обиход В.М. від 11.07.2014 року відмовлено позивачу ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотріальної контори Обиход В.М. від 11.07.2014 року відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації від 01.07.2014 року, згідно даними бюро, квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 20 Київською державною нотаріальною конторою 06.07.1999 року № 4-5528, зареєстрованого КП «КМ БТІ та РПВ на ОНМ» 07.07.1999 року, в книзі д. 425-137 за реєстровим № 1821.

Згідно листа Київського державного архіву від 06.09.2017 року на запит Першої Київської державної нотаріальною контори щодо видачі дублікату договору дарування квартири АДРЕСА_1, від шостого липня тисяча дев"ятсот дев"яносто девятого року, посвідченого Сердюк Н.А., державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-5528, своїм листом від 06.09.2012 року №143/02-05 надано відповідь щодо неможливості видати дублікат договору дарування у зв'язку із фактичною відсутністю реєстру для реєстрації нотаріальних дій Двадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якому мав бути запис за реєстровим №4-5528 від 06.07.1999 року.

Встановлено, що позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, як спадкоємці за заповітом після смерті матері не можуть зареєструвати своє право власності на спадкове майно, оскільки у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є спадкоємцями за заповітом, при цьому отримати дублікат провоустановлюючого документу на квартиру вони позбавлені можливості, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ОСОБА_3 до Територіальної громади в особи Київської міської ради, треті особи: Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за громадянином Литовської Республіки ОСОБА_1 право власності на ? частину спадкового майна після смерті ОСОБА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яке складається з окремої 1 - кімнатної квартири, загальною площею 36, 9 кв.м., кімнати, жилою площею 19, 7 кв.м., кухні площею 7,0 кв.м., коридору площею 4,9 кв.м. за адресою: м Київ, АДРЕСА_1.

Визнати за громадянкою Литовської Республіки ОСОБА_3 право власності на ? частину спадкового майна після смерті ОСОБА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яке складається з окремої 1 - кімнатної квартири, загальною площею 36,9 кв. м., кімнати, жилою площею 19,7 кв. м., кухні площею 7,0 кв. м., коридору площею 4,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1: АДРЕСА_3;

Територіальна громада в особі Київської міської ради: 01044,м.Київ, вул. Хрещатик, 36;

Перша Київська державна нотаріальна контора: 01135, м.Київ, просп. Перемоги, 11

ОСОБА_2: 01001, АДРЕСА_1

ОСОБА_3: АДРЕСА_2.

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено 10.10.2018 року.