Провадження № 2/522/5435/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
за участю секретаря Іскрич В.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням нею навчання,-
В С Т А Н О В И В :

05.10.2017 року позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси, з позовною заявою до ОСОБА_2 , згідно якої просила:
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення двадцяти трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткові витрати на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 9115,00 гривень.
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові витрати в розмірі 7000,00 гривень щорічно починаючи з 01.09.2018 року до досягнення двадцяти трьох років тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 .
Позивач зазначила, що батько не приймає участі в її утриманні, матеріально не допомагає, життям не цікавиться. Добровільно аліменти не сплачує. Працює в м. Одесі В/часть 2138. З 1999 року до досягнення нею повноліття батько сплачував аліменти в розмірі 1600,00 гривень.
Наказом № 11-04 від 02.08.2017 року позивача було зараховано до 1 курсу факультету романо-германської філології денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік. Програма підготовки бакалавра, оплата за 1 курс навчання 9130,50 гривень.
З 01.09.2017 року мешкає та зареєстрована в 4 гуртожитку ОНУ ім. І.І. Мечникова у АДРЕСА_1 . Оплата за проживання за 1 курс навчання 4400,00 гривень. Також, кошти витрачаються на придбання підручників, копіювання документів, їжу тощо.
Тобто, усього за період навчання на 1 курсі було сплачено 18230,50 гривень.
Позивач вважає, що батько повинен сплатити половину суми, тобто 9115,00 гривень, у якості додаткових витрат та щорічно половину суми за навчання та проживання в гуртожитку 7000,00 гривень.
Ухвалою суду від 18.10.2017 року відкрито провадження у справі.
09 січня 2018 року судом ухвалено заочне рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.
06.02.2018 року від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою суду від 15.02.2018 року заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив суд у його задоволенні відмовити в повному обсязі.
Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Як встановлено ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, слід керуватися нормами ст. 199 СК України, відповідно до якої обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину настає за умов: 1) продовження навчання; 2) у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги; 3) вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження від 20.02.1998 року серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 у своєму позові зазначила, що батько не приймає участі в її утриманні, матеріально не допомагає, життям не цікавиться та добровільно аліменти не сплачує.
Проте, суд критично відноситься до вищенаведених доводів позивача з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що позивач навчалася на денному відділенні Вищого навчального комунального закладу «Балтське педагогічне училище» Одеської області І рівня акредитації за спеціальністю 5.01010201 «Початкова освіта».
Відповідно до довідки від 17.01.2018 року № 698, виданої вищим навчальним комунальним закладом «Балтське педагогічне училище» Одеської області, ОСОБА_1 на підставі документів про участь у бойових діях в антитерористичній операції поданих відповідачем, рішенням Стипендіальної комісії було переведено з контрактної форми навчання на державну форму навчання та призначено соціальну стипендію в розмірі 599,50 гривень, яку вона отримувала до закінчення навчання, а саме до 30.06.2017 року.
Згідно з витребуваною судом інформацією, на даний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова IV рівня акредитації за денною формою навчання на 2 курсі факультету романо-германської філології за спеціальністю «англ. мова та література» за державним замовленням.
Наказом від 02.08.2017 року № 11-04 зарахована на 1 курс з 01.09.2017 року.
Наказом від 16.04.2018 року № 897-18 змінена форма оплати за навчання з контрактної на державне замовлення з 01.04.2018 року.
У матеріалах справи наявна довідка № 4 від 17 січня 2018 року, про суму утриманих та перерахованих аліментів за період з січня 2014 року по січень 2016 року ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради від 01.08.2000 року.
Відповідно до копії виконавчого листа по справі АЕ -208/00 з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15.12.2000 року та до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно.
Разом з тим, відповідач стверджує, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_5 , інвалід 1 групи, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 930263.
На підтвердження вищенаведених обставин, відповідачем надано довідку № 5 від 17 січня 2018 року, видана ОСОБА_2 щодо суми утриманих та перерахованих аліментів за період з січня 2014 року по грудень 2017 року ОСОБА_6 на загальну суму 59283,79 гривень.
Між тим, суд критично відноситься до доводів відповідача стосовно того, що він витрачав кошти на лікування матері та доньки ОСОБА_4 . Так, у матеріалах справи дійсно містяться копії квитанцій про оплату ліків, проте з даних копій не вбачається, що вказані витрати були здійснені відповідачем та на придбання ліків саме для доньки та матері, у зв`язку з чим, суд вважає, що надані копії квитанцій є неналежним доказом.
Також, у матеріалах справи міститься характеристика фельдшера відділення охорони здоров`я, старшини ІІ статті О.М. Осінної від 02.02.2018 року на старшого мічмана ОСОБА_2 , командира артилерійської та мінно-торпедної бойової частини (БЧ-2,3) корабля морської охорони 2 рангу проекту 12412 «Молнія» № 812, відповідно до якої, відповідач під наглядом служби охорони здоров`я Одеського загону морської охорони перебуває з 2011 року, до медичного пункту звертався неодноразово, проводилося амбулаторне лікування та обстеження. Лікувався стаціонарно з 31.10.2017 року по 09.11.2017 рік м. Одеса ДS-Виразкова хвороба цибулини ДПК, загострення. Дифузний зоб І ступеню.
З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що відповідач по справі має незадовільний стан здоров`я, разом з тим, утримує непрацездатну матір та дочку, у зв`язку з чим, не має можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_1 .
На спростування наведеного позивачем по справі не надано жодного доказу.
Разом з тим, суд вважає безпідставною вимогу позивача про те, що розмір стягуваних аліментів, який не може бути менший 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки посилання на положення ст.200 СК України стосується лише обставин стягнення аліментів.
Держава гарантує необхідний мінімум стягуваних аліментів лише неповнолітнім дітям, ст.201 СК України не передбачає застосування вимог ч.2 ст.182 СК України до обов`язку утримання повнолітніх дітей.
Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов`язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов`язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України).
Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, то суд приходить до таких висновків.
Статтею 6 СК України встановлено, що статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Згідно ст. 1 Конвенції про права дитини - дитиною є кожна людська істота до досягнення вісімнадцятирічного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою - третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 185 СК України визначено один із видів виконання такого обов`язку, зокрема участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Частиною першою ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Також з аналізу статті 185 СК України вбачається, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину поширюються на правовідносини щодо обов`язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому її правила не можуть бути розповсюджені на правовідносини, які виникли між сторонами на утримання повнолітнього сина.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Крім того ст.199 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), які продовжують навчання, а не участь у витратах на навчання. Стягнення додаткових витрат на повнолітні дитину законом взагалі не передбачено.
Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України у постанові від 24 лютого 2016 року про стягнення додаткових витрат на дитину по справі № 6-1296цс15 .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач не довела наявність додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.
Позивач зазначила, що під час навчання на 1 курсі нею було придбано підручники вартістю 500,00 гривень, одяг 1000,00 гривень, кожного місяця на їжу витрачається 1500,00 гривень, також кошти витрачаються на копіювання документів, канцелярські вироби, на особисту гігієну 100.00 гривень на місяць.
Проте, вищенаведені витрати не підтверджені жодним належним та достатнім доказом.
При цьому, суд вказує, що до додаткових витратах на дитину відносяться витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), у зв`язку з чим, витрати на освітні послуги на навчання, придбання канцелярських виробів, на їжу, не викликані особливими обставинами та не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись: 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням нею навчання відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 12.10.2018 року.

Суддя: А. Ю. Бойчук