Справа № 337/2245/18
Провадження № 2/337/1315/2018
24 вересня 2018 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Бессарабової Т.П.
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну стягнутих аліментів
31.05.2018 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1М, про зміну стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем знаходилась в шлюбі, зареєстрованому 10.10.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя про що свідчить Актовий запис №638. Від сумісного шлюбного життя маємо неповнолітню дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та яка знаходиться на її утриманні. 28.08.2012 року, згідно рішенню Хортицького районного суду міста Запоріжжя мій шлюб з відповідачем розірваний. Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 20.08.2012 року, з відповідача її мою користь, на утримання дочки були стягнуті аліменти, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18.07.2012 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття. В 2016 році вона подавала позов до суду про збільшення аліментів. Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя позовні вимоги були відхилені. 02.06.2016 року Ухвалою Апеляційного суду, рішення суду першої інстанції було змінене, та її користь, на утримання неповнолітньої доньки були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням останніх змін, мінімальний розмір аліментів збільшено. Відтепер суд не може визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до цього було 30%). Просить суд змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із відповідача, на її користь, на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу відповідача) але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
15.06.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.
31.07.2018 року позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
24.09.2018 року, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, та поверталися у звязку із закінченням встановленого строку зберігання.
Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд виходить з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
При вирішенні даної справи суд виходить з того, що підставою для звернення позивачки до суду з цим позовом стало збільшення розміру прожиткового мінімуму та росту цін, в звязку з чим визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі, що підтверджено свідоцтвом про народження(а.с.11), свідоцтвом про зміну імені(а.с.10).
Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2016 року збільшено розмір аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття(а.с.16-19).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_3 зареєстрована за місцем проживання матері ОСОБА_1М.(а.с.20).

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3, проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, умовою збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суду не надано доказів того, що відповідач має утриманні інших дітей, або непрацездатних батьків, та має захворювання, які впливають на розмір аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

На думку суду, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку одночасно, є доказом зміни (погіршення) майнового стану того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки потребує значно більших витрат на її утримання.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому суд вважає, що аліменти, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, слід визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у сумі 704,8 грн. на користь держави.

Керуючись ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 274, 280, 354 ЦПК України, ст. 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Змінити спосіб, розмір стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області від 02.06.2016 року, та стягувати з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. 262141777, м. Запоріжжя вул. Запорізького козацтва б. 3А, кв. 38) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_3,іпн. НОМЕР_1, м. Запоріжжя вул. Запорізького козацтва б. 3А, кв. 40)на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини до 05.08.2029 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. 262141777, м. Запоріжжя вул. Запорізького козацтва б. 3А, кв. 38) на користь держави судовий збір у розмірі 704(сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 28.09.2018 року.

Суддя: