Справа № 466/2824/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(в порядку заочного розгляду)

14 серпня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Романчук М.С.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова в порядку заочного розгляду справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив :

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, які проживають за адресою: 79037 м. Львів, вул. Братня, буд. 3а про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності йому на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку, що знаходиться в м. Львові по вул. Братня №3 «а». Дана квартира складається з двох кімнат житловою прощею 33.5 кв. м. та кухні, загальною площею 52,9 кв.м. Відповідачі являються колишніми власниками будинку, які згідно договору купівлі-продажу зобовязалися до 01.08.2014 року звільнити відчужувану одну другу частину житлового будинку та виписатись. Проте відповідачі виконали частину умов договору, а саме виселилися з будинку, але не знялися з реєстрації. Місце проживання позивачу відповідачів не відоме. Відповідачі не оплачують комунальних послуг, не утримують житло. Просить суд позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку №3 по вул. Братня в м. Львові.

У судове засідання відповідачі повторно не зявилися про дату, час та місце розгляду повідомлялись належним чином, про що свідчить інформація вихідної кореспонденції, яка повернута на адресу суду із відміткою «інші причини» (а.с.29,30,31,32,38,39,40,41, 54-57). Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Також виклик відповідачів здійснювався через оголошення на

веб - сайті суду (а.с.53).

На адресу Шевченківського районного суду м. Львова позивач подав клопотання про проведення заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідачів (а.с. 58,59).

У судовому засіданні позивач по сутті заявлених вимог пояснив що у 2014 році придбав частину будинку по вул. Братня 3 «а» у м. Львові, але з часом дізнався що у даному будинку зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є відповідачами по справі. Зазначив що дані особи не являються його родичами. Намагався розшукати цих людей, але жодної інформації йому не вдалося знайти. Бажає оформити всі документи на будинок належним чином. Просить визнати їх втратившими право користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Із пояснень свідка ОСОБА_6, вбачається що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,продали будинок ОСОБА_8, а самі не проживають за даною адресою біля семи років. Звязку з ними не має. Наскільки йому відомо відповідачі виїхали за кордон, також зазначив, що відповідачі не проживають по даній адресі більше семи років.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що являється далекою родичкою позивача, проживає без реєстрації з 2017 року за адресою м. Львів, вул. Братня 3 «а». Про події що відбувалися з 2014 року по 2016 рік нічого невідомо. За час проживання відповідачів не бачила та про них ніколи не чула.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_9 договору купівлі продажу частини будинку посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 від 29.07.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2 (прізвище до одруження ОСОБА_3) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка діє від свого імені та імені ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 передали ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у власність ? (одну другу) частину житлового будинку № 3 «а» (три «а»), що знаходиться на вулиці Братній у місті Львові, і останній зобовязується сплатити за неї обумовлену грошову суму відповідно до цього договору.Житловий будинок в цілому складається з двох кімнат, житловою площею 33,5 кв. м, та кухні. Загальна площа будинку 52,9 кв. м. (а.с.5).

ОСОБА_9 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАН № 497543 власником житлового будинку за адресою Львівська обл., м. Львів, вул. Братня , буд. 3 «а» являється ОСОБА_1 (а.с.6).

ОСОБА_9 довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 1233 від 28.02.2018 року наданої Шевченківською райадміністацією відділом житлового господарства ЛКП «Збоїща 408» у будинку № 3 «а» по вул. Братня особняк, зареєстровано пять осіб : позивач ОСОБА_1 (власник), відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 (колишній власник), ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.7).

ОСОБА_9 акту № 916 від 01.03.2018 року виданого ЛКП «Збоїща 408» комісією під час обстеження було встановлено, що у будинку № 3 «а» зареєстровано, але не проживають: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. Даний факт підтвердили свідки : ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (а.с.8).

Частиною 3 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_13 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_13 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_13 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_13 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_13 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_13 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року), ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «ОСОБА_2 проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п. 63).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_9 із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

ОСОБА_9 із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.417 ЦПК України є обов'язковою для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі, більше як один рік відсутні за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування квартирою не було, підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачів у квартирі позивача створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на законних підставах майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 213 ЦПК України, абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_9 ст. 10, ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись:

- ст.ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

- ст.383, 391, ЦК України,

- ст.150 Житлового кодексу України, суд -

ухвалив :

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 3 «а» по вулиці Братня у місті Львові.

Стягнути солідарно з:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2,

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_5, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив (Шевченківським районним судом м. Львова), за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до апеляційного суду Львівської області.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Повний текст складено у нарадчій кімнаті та підписано 17.08.2018 року.

Суддя ОСОБА_14