1Справа № 335/5535/18 2/335/1678/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючої судді Соляник А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2018 р. ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку в квартирі, що належить на праві спільної часткової власності, мотивуючи свої вимоги наступним.

24.10.2017 за договором довічного утримання позивач набула право власності на 11/12 частин квартири АДРЕСА_1, від ОСОБА_5. 1/12 частина вказаної квартири належить відповідачеві ОСОБА_2 як спадщина після смерті його батька ОСОБА_6. Свідоцтво про право на спадщину відповідач дотепер не отримав. У звязку із відсутністю згоди відповідача як співвласника майна, позивач позбавлена можливості володіння та розпорядження належною їй частиною квартири. Спільне користування квартирою є неможливим через відсутність взаєморозуміння між сторонами. Розмір частки відповідача 1/12 або 8,33% у спільній частковій власності є незначною, що відповідає 4,585 кв.м загальної площі квартири, яка складає 55,02 кв.м, в т.ч. жила площа 38,7 кв.м. Виділ в натурі частки відповідача є неможливим.

12.04.2018 позивач запропонувала відповідачеві відчужити його частину квартири за ціною еквівалентній 1 000 доларів США, проте відповідач не погодився, визначивши вартість своєї частки у 100 000 грн. Позивач вважає вказану суму явно завищеною. Відповідно до звіту оцінювача ФОП ОСОБА_7 від 08.05.2018 ринкова вартість 1/12 частини квартири складає 36 307 грн. Вказану суму позивач внесла на депозитний рахунок суду.

Враховуючи, що відповідач має у власності іншу квартиру, його частка у спірній квартирі є незначною та її виділ є неможливим, позивач із посиланням на ст.ст. 183, 319, 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просив припинити право спільної власності ОСОБА_2 на 1/12 частину квартири АДРЕСА_1, присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому 1/12 частину квартири у розмірі 36 307 грн. з депозитного рахунку суду, визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/12 частину квартири, стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору 704,80 грн., витрати на проведення ринкової оцінки нерухомого майно у розмірі 500,00 грн., а всього стягнути 1 204,80 грн. (а.с. 16).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2018 позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання 19.07.2018, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази, а саме у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого 5 лютого 2017 р. ОСОБА_9 (а.с. 50).

16.07.2018 до суду надійшла копія матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна померлого 5 лютого 2017 р. ОСОБА_6 (а.с. 5691).

19.07.2018 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 В обґрунтування відзиву зазначав, що дійсно у звязку зі смертю ОСОБА_6, який є батьком відповідача, він успадкував 1/12 частину квартири АДРЕСА_2. У звязку із існуванням заповіту, спадкування відбулося в порядку ст. 1241 ЦК України. Спадкоємцями за законом першої черги, крім відповідача та дружини ОСОБА_5, була й ОСОБА_10 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька спадкодавця. ОСОБА_10, як і відповідач, користуються правом на обовязкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті ОСОБА_6 ОСОБА_10 була непрацездатною у звязку із встановленням інвалідності. Вважав за необхідне залучити ОСОБА_10 до участі у даній справі як третю особу. Відповідач був позбавлений можливості оплачувати комунальні послуги у звязку із тим, що з моменту смерті ОСОБА_6 йому чинилися перешкоди у користуванні власністю як з боку ОСОБА_5, так і після її смерті з боку позивача. Звіт про оцінку майна, наданий позивачем, носить рекомендаційний характер та з урахуванням ст. 76 ЦПК України не є належним, достатнім та допустимим доказом вартості квартири або її частки. Оцінка квартири (її вартість) є обставиною, яка входить до предмета доказування, та встановлення якої потребує спеціальних знань, і може встановлюватися лише за наслідками проведеної експертизи. Лише при наданні позивачем належним чином мотивованої оцінки вартості частки квартири відповідача, він зможе визначитися зі своєю позицією стосовно погодження на отримання відповідної компенсації вартості його частки майна, або власної пропозиції щодо викупу частки квартири у позивача (а.с. 9394).

30.07.2018 надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 на відзив відповідача, у якій вказувала, що ОСОБА_10 заяву на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не подавала та ніяких дій не вчиняла. У встановлений законом строк ОСОБА_10 свої спадкові права не захистила. Предметом позову не є перерозподіл часток у спадщині, а є припинення права відповідача на частку в квартирі, що належить на праві спільної часткової власності сторонами. Тому підстави для залучення ОСОБА_10 до участі в даній справі відсутні. Оцінка майна була здійснена уповноваженою особою згідно із вимогами законодавства, зокрема і Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та оформлена належним чином. В силу вимог ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Як експертиза, так і інші докази мають однакову юридичну силу і не мають обовязкового характеру, а приймаються і оцінюються судом за результатами розгляду справи по суті. Вважає, що для ухвалення рішення у справі достатньо поданого звіту. У разі незгоди відповідача із оцінкою частки квартири, він вправі надати свої докази. Інші посилання відповідача вважала безпідставними та такими, що входять за межі предмета доказування. Просила позов задовольнити (а.с. 99103).

07.08.2018 надійшли заперечення відповідача на відповідь представника позивача на відзив, в яких відповідач вказував, що відповідач не має відомостей щодо волевиявлення ОСОБА_10 стосовно прийняття спадщини. Враховуючи її вік та стан здоровя, а саме на момент смерті ОСОБА_6 їй було 68 років, їй була призначена група інвалідності, відповідач обґрунтовано припускає наявність поважних причин для пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідач запевнив ОСОБА_10, що не буде заперечувати проти визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини, та за потреби надасть на це згоду. Щодо оцінки квартири відповідач наголосив, що вона не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу». Просив залишити позов без задоволення (а.с. 113114).

10.08.2018 на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду № 298 та у звязку із закінченням 5-річного терміну повноважень судді Шалагінової А.В. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, внаслідок чого справу передано на розгляд судді Соляник А.В. (а.с. 116, 117).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соляник А.В. від 10.08.2018 справа прийнята до провадження та призначена до судового засідання на 18.09.2018 (а.с. 118).

Через зайнятість судді в іншому процесі розгляд справи було відкладено до 10.10.2018 (а.с. 121).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на позов.

Заслухавши учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

На підставі свідоцтва про право власності на житло № 349 від 08.04.1996, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_3, житловою площею 38,7 кв.м, загальною площею 55,02 кв.м (а.с. 74-75).

5 лютого 2017 р. помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 06.02.2018, актовий запис № 1018 (а.с. 13).

Згідно із матеріалами спадкової справи 18.10.2017 ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого ОСОБА_5 успадкувала після смерті ОСОБА_6 5/6 часток у спадщині, що складалась із ? частини спірної квартири, а відповідачеві ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку у спадщині, яка складалась із ? частини спірної квартири (а.с. 89-90).

24.10.2017 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, позивачем у справі, було укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого ОСОБА_5 як Відчужувач передала у власність ОСОБА_4 як Набувачеві 11/12 часток квартири АДРЕСА_3, житловою площею 38,7 кв.м, загальною площею 55,02 кв.м, взамін чого ОСОБА_4 зобовязалась надавати ОСОБА_5 довічно повністю матеріальне забезпечення. Договір посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в Реєстрі за № 3785 (а.с. 8-9).

24.10.2017 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 11/12 частин вказаної квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 14-15).

1 квітня 2018 р. ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 02.04.2018, актовий запис № 2198 (а.с. 12).

Таким чином, позивачеві на праві власності на даний час належить 11/12 частин спірної квартири.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином зареєстрував своє право власності на 1/12 частину квартири, яка відповідає його частці у спадщині після смерті ОСОБА_6. Відповідно до наданої суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 120294099 від 11.04.2018, дані про реєстрацію права власності на 1/12 частину спірної квартири за ОСОБА_2 відсутні (а.с. 16-18).

Крім того, матеріали справи також не містять доказів набуття ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_11 у спадщину будь-якого майна, що належало померлому ОСОБА_6, в т.ч. обовязкової частки у спадщині. Натомість, як випливає з матеріалів справи, нотаріус повідомляла ОСОБА_10 про відкриття спадщини відповідно до повідомлення від 03.10.2017 № 800/02-14, яке було вручене останній 06.10.2017 (а.с. 27). Відтак, ОСОБА_10 спадщину не прийняла, а докази наявності в неї права на обовязкову частку у спадщині в матеріалах справи відсутні. Тому відповідні доводи ОСОБА_2 в обґрунтування заперечень проти позову щодо врахування обовязкової частки у спадщині ОСОБА_10 та необхідності її залучення до участі у справі суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що вона регулює вирішення питання щодо припинення права особи у спільній власності, в разі, якщо частка у спільному майні такої особи є незначною і не може бути виділена в натурі.

Отже, припинення вказаного права можливе саме за наявності в особи права власності на частку у спільному майні.

В даному ж випадку відповідачеві нотаріусом була визначена частка у спадщині, а не у праві власності на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із чч. 13 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Оскільки відсутні дані про реєстрацію права власності за відповідачем 1/12 частини спірної квартири, тому застосування ч. 1 ст. 365 ЦК України до спірних правовідносин наразі не є можливим, у звязку із чим суд доходить висновку про передчасність позовних вимог ОСОБА_4 та відсутність на даний час законних підстав для їх задоволення.

Згідно зі звітом про оцінку майна № 1 від 08.05.2018, складеного ФОП ОСОБА_7, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 складає 435 681 грн. без ПДВ, у т.ч. вартість частки, власником якої є ОСОБА_4 складає 399 374 грн. (а.с. 1938).

16.05.2018 позивач ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок суду 36 307,00 грн. в якості грошової компенсації 1/12 частини квартири (а.с. 39).

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому внесена позивачем сума на депозитний рахунок суду підлягає поверненню останній в повному обсязі.

Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 5, 12, 13, 19, 7680, 89, 141, 142, 259, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку в квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності - відмовити.

Повернути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 105, кв. 53, вартість 1/12 частини квартири, внесену нею на депозитний рахунок суду (р/р № 1205, отримувач ТУ ДСА України в Запорізькій області, банк Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код отримувача 26316700) за квитанцією № 0.0..1 від 16.05.2018 в сумі 36 307 (тридцять шість тисяч триста сім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені у судовому засіданні 10.10.2018.

Повний текст рішення складений 16.10.2018 (з урахуванням того, що 15.10.2018 є вихідним днем).

Суддя: А.В. Соляник