Постанова

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 235/2774/17

провадження № 61-10644св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»,

представник відповідача - Тришкін Дмитро Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2017 року, у складі судді Величко О. В., та постанову апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2017 року, у складі колегії суддів: Космачевської Т. В., Соломахи Л. І., Мальованого Ю. М.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 червня 2016 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», де працював на посадах: гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті, тимчасово виконуючого обов'язки начальника зміни підземного з повним робочим днем у шахті. Наказом директора

ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 24 березня 2017 року № 264, зі змінами, внесеними наказом від 28 березня 2017 року № 413,

ОСОБА_4 звільнено з займаної посади за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України з 23 березня 2017 року. Позивач вказував на незаконність його звільнення, у зв'язку із порушенням відповідачем норм трудового законодавства.

Рішенням Красноармійського районного суду Донецької області від 25 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд, вбачаючи у діях відповідача порушення трудового законодавства в частині недотримання двотижневого строку при звільненні та вважаючи наказ про звільнення позивача незаконним, виходив із пропуску позивачем встановленого законом строку звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Постановою апеляційного Донецької області від 27 грудня 2017 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 25 вересня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, а його висновок відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Позивачем не доведено, що строк звернення до суду ним пропущено з поважних причин, а тому підстави для його поновлення відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року, ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до незгоди із встановленим судом фактом порушення відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивача за власним бажанням. Відповідач вказує, що припинення трудових відносин з позивачем було здійснено виключно за свідомим волевиявленням останнього, яке не змінювалось та не залежало від двотижневого строку попередження про звільнення.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статті 38 КЗпП України, працівник наділений правом розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Вказаний двотижневий строк може бути зменшено лише за домовленістю сторін або за наявності підстав, що унеможливлюють продовження працівником роботи, які передбачені частиною першою вказаної статті КЗпП України,.

Відповідно до положень частини другої статті 38 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити працівника за поданою ним раніше заявою, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Керуючись вказаними приписами законодавства, місцевим судом, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, взято до уваги наявну у матеріалах справи заяву ОСОБА_4 про звільнення за власним бажанням від 10 березня 2017 року та встановлено, що строк попередження про звільнення закінчується 24 березня 2017 року.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував щодо зазначення дати подачі заяви 10 березня 2017 року.

Відповідно до наказу від 24 березня 2017 року № 264 ОСОБА_4 звільнено з посади гірничого майстра з 24 лютого 2017 року на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням (а. с. 8)

При цьому, згідно наказу від 28 березня 2017 року № 413 «Про внесення змін до наказу про звільнення», у зв'язку із тим, що відповідачем було надано відповідачу листки непрацездатності, які свідчать про його хворобу з 27 лютого 2017 року по 23 березня 2017 року, відповідачем внесено зміни до наказу від 24 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_4 щодо дати звільнення з 24 лютого 2017 року на 23 березня 2017 року.

Виходячи з наведеного, суд дійшов вірного висновку, що при звільненні позивача до закінчення двотижневого строку, відповідачем не було дотримано приписів трудового законодавства.

Водночас, судом також враховано, що при ознайомленні із наказом про своє звільнення, позивач не повідомив роботодавця про свій намір продовжувати працювати, а також не відмовився від отримання трудової книжки. Такі дії позивача свідчать про його бажання звільнитись і не вказують на його намір продовжувати обіймати ним займану посаду.

Разом із тим, частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Проте ОСОБА_4, ознайомившись з наказом про звільнення та отримавши 28 березня 2017 року трудову книжку, звернувся до суду з позовом про визнання його звільнення незаконним лише 09 червня

2017 року, тобто з пропуском, без поважних причин, місячного строку, передбаченого статтею 233 КЗпП України, для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Виходячи із викладеного, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши незаконність звільнення ОСОБА_4, вірно відмовив у задоволенні позову у зв'язку з пропуском без поважних причин строку звернення до суду.

Доводи касаційної скарги щодо неодноразового порушення позивачем трудової дисципліни, касаційним судом не приймаються, оскільки не підтверджують дотримання відповідачем вимог законодавства при звільненні позивача з займаної посади, з підстави, передбаченої статтею 38 КЗпП України, - ініціативи працівника.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська