Справа № 242/4952/17
Провадження № 2/242/380/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши увідкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином,-

В С Т А Н О В И В:

08.11.2017 ОСОБА_1 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.04.2015 року приблизно 10 год. 00 хв. позивач прийшла до кіоску «Вода Святогіря», який розташований по вул. Маяковського м. Селидове з метою придбати 5 літрів води. Однак, після покупки позивач зайшла за кіоск та опинилась між торговим павільйоном «Вода Святогіря» та магазином «Оба-на», де побачила відповідача ОСОБА_3 разом із дружиною ОСОБА_5. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, а саме позивач почала замахуватися на дружину відповідача пятилітровою баклажкою, наповненою водою. Відповідач ОСОБА_3, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень позивачу, штовхнув останню в область грудної клітини, від чого вона впала на землю. Внаслідок чого, позивачу заподіяно легкі тілесні ушкодження, згідно висновку судово - медичної експертизи № 121 від 17.06.2015 року. Відповідач завдав позивачу матеріальної шкоди, що складаються з витрат на придбання ліків на суму 508,70 грн. Також позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, які довелося відчути позивачу в зв'язку з неправомірними діями відповідача, а саме: вона боїться, що відповідач знову може вчинити відносно неї насильство, після бійки у неї на тілі залишилися сінці та їй було дуже соромно зявлятися з ними на роботі, вона є людиною похилого віку і пошкодження завдані їй відповідачем дуже довго загоювалися, що спричиняло їй фізичні страждання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.11.2017 року ОСОБА_3 був звільнений від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідачів 508 грн. 70 коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 10.11.2017 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 19.12.2018 року розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнають, просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 06.11.2017 року встановлено, що 06.04.2015 року близько 10 год. 00 хв. потерпіла ОСОБА_1 прийшла до кіоску «Вода Святогіря», який розташований по вул. Маяковського м. Селидове з метою придбати 5 літрів води. Одразу, після покупки ОСОБА_1 зайшла за кіоск та опинилася таким чином між торговим павільйоном «Вода Святогіря» та магазином «Оба-на» м. Селидове. В цей момент потерпіла побачила за кіоском ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася сварка, при цьому ОСОБА_1 почала замахуватися на дружину ОСОБА_3 ОСОБА_5 пятилітровою баклажкою, наповненою водою. У вказані час та місці ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та штовхнув потерпілу двома руками в область грудної клітини, від чого ОСОБА_1 впала на землю. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_1 заподіяні тілесні ушкодження, згідно висновку судово - медичної експертизи № 121 від 17.06.2015 року, у вигляді забою мяких тканин з саднами обох кистей, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вищезазначеною ухвалою, яка набрала законної сили ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності зі ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним, що внаслідок неправомірних дій відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду у розмірі 82 грн. 31 коп. на придбання ліків, які призначалися лікарем (відповідно виписки з амбулаторної картки), а саме: бинт, новокаїн (3 шт) та меновазінова мазь, що є підставою для стягнення з відповідача вказаної суми.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено обґрунтованість її доводів стосовно розміру спричиненої їй матеріальної шкоди в частині витрат, повязаних з придбання інших ліків у розмірі 426,39 грн., квитанції яких долучені до матеріалів справи, а саме не вбачається звязок між її хворобами, що зазначені в амбулаторній картці, а саме: біль в животі, церебральний атеросклероз, атеросклеротичний кардіосклероз; хронічний коліт; остеохондроз хребта; ІБС; артроз лівого лучезапясного суглоба, з протиправними діяннями відповідача, який спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин з саднами обох кистей. Також слід зазначити, що з виписки амбулаторної картки, вбачається, що дійсно 06.04.2015 року позивач зверталась до лікарні з скаргою на біль обох кистей, однак вже 07.05.2015 року в амбулаторній картці зазначено, що скарг немає. Суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до положень ст.23, ст.280, ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, в зв'язку з чим суд виходить з того, що задоволення позовних вимог повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач отримала та зазнала не тільки матеріальну шкоду, але й душевні та моральні страждання, у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї в результаті злочину. Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3, призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача, вона змушена була докладати додаткових зусиль для його відновлення.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння злочину потерпілій спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, ступінь наставших негативних явищ в житті позивача, тривалість строку порушення її законних прав, розмір матеріальних витрат, вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, саме вказана сума є об'єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що була спричинена відповідачем.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду судовий збір за стягнення матеріальної шкоди не сплачувався, оскільки відповідно до п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільняються.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даному випадку судовий збір на день подачі позовної заяви(04.12.2017р.) становить 640 грн.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 04.12.2017 року становить 640 грн.

Таким чином, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 102,40 грн. (16%) та за вимоги немайнового характеру - відшкодування моральної шкоди, в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 15, 16, 23, 25, 1166, 1167, ст.ст.12,13,76,81,133,141,258,259,263-265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (мешкає за адресою: АДРЕСА_2), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальну шкоду у розмірі 82 (вісімдесят дві) грн. 31 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави (р/р 5070, отримувач: УК у м. Селидове 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37791274, банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101) судові витрати у розмірі 742 (сімсот сорок дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Селидівський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Владимирська