АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Харків

справа № 635/889/14-ц

провадження № 22-ц/790/2620/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Безлюдівська селищна рада Харківського району Харківської області

апелянт: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області, постановлене 24 липня 2014 року, під головуванням судді Березовської І.В., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 1957 році в період шлюбу побудували житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,30 кв.м.

25 лютого 1962 року приймальною комісією виданий акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію вказаного будинку.

Рішенням Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 348 від 20 травня 1991 року за її батьком ОСОБА_3 в довічне володіння закріплена земельна ділянка площею 1217 кв.м. в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 466 від 09 липня 1994 року затверджені акти про закінчення будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Проте, право власності на вказаний житловий будинок батьками в КП «Харківське районне БТІ» зареєстровано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача - ОСОБА_3 помер. Її мати ОСОБА_4 після смерті батька звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини, проте право на спадщину у встановленому законом порядку не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, залишивши після своєї смерті заповіт на належну їй частку житлового будинку на ім'я позивача.

Після смерті батьків право на спадкування отримали вона та її брати ОСОБА_7 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5

Спадщину після смерті батьків вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим будинком, оскільки проживає в ньому, здійснює догляд за ним, підтримує будинок в належному санітарно-технічному стані.

Проте, на теперішній час оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі вона не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавців.

У зв'язку з вищевикладеним просила визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,30 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м., без врахування самочинно збудованих будівель, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який не був учасником справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд неповно з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Посилається на те, що є сином та спадкоємцем ОСОБА_5, який в свою чергу був спадкоємцем свого батька ОСОБА_3. Наголошує, що 14.12.2017 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5, але йому було відмовлено. Вказує на те, що спадщину після смерті батька він прийняв, оскільки постійно проживав з ним. Даний факт підтверджується паспортом громадянина України, побудинковою книгою та довідкою Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 2128 від 26.12.2017 року. Наполягає на тому, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті своїх батьків був їх син - ОСОБА_5. Він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим будинком, здійснював догляд за ним. Крім того, вказує на те, що суд прийняв рішення, яким вирішив питання про його права без його участі, оскільки про розгляд справи його не повідомляли та до участі у справі він залучений не був. Зазначає, що його тітка - ОСОБА_1 свідомо пред'явила позов до неналежного відповідача з метою незаконно заволодіти спадковим майном.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що ОСОБА_2 був прописаний за однією адресою з ОСОБА_5 про що зазначено в побудинковій книзі у спірному будинку в 2002 році, проте не проживав в цьому будинку, ніякої участі в управлінні та володінні спірним будинком не приймав. Звертає увагу суду на те, що похованням ОСОБА_5, батька ОСОБА_2 займався ОСОБА_6 - син позивача. Вважає рішення суду першої інстанції законним та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 1957 році побудували житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Актом приймальної комісії про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 25 лютого 1962 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 26,5 кв.м. був прийнятий до експлуатації.

Як вбачається з повідомлення КП «Харківське районне БТІ» за №289 від 16 червня 2014 року, в подальшому сталася зміна нумерації житлових будинків по АДРЕСА_1 і житловому будинку АДРЕСА_1 було присвоєно АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 348 від 20 травня 1991 року за ОСОБА_3 закріплено в довічне спадкове володіння земельна ділянка загальною площею 1217 кв.м.в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 466 від 09 липня 1994 року затверджено акт вводу та прийому в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Проте, право власності на вказаний житловий будинок в КП «Харківське районне БТІ» зареєстровано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1.

ОСОБА_4 після смерті чоловіка звернулася до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини. Її заяву було прийнято та зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 26 листопада 1999 року за № 1943 та заведено спадкову справу.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_2, залишивши після своєї смерті заповіт на належну їй частку житлового будинку на ім'я ОСОБА_1

Відповідно до прикінцевих положень Цивільного кодексу України у редакції 2003 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, спірні правовідносини в частині визначення кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Із відомостей побудинкової книги встановлено, представником позивача підтверджено в судовому засіданні апеляційного суду, що син померлого - ОСОБА_5, на час смерті батька був зареєстрований, проживав разом з батьком та після смерті батька продовжував проживати у спірному будинку, користуватися спадковим майном.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_5 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, доводиться батьком апелянту ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 .

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Між тим, в силу ст. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із відомостей побудинкової книги, паспортних даних, встановлено, що зареєстрованим постійним місцем проживання сина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_2, на час смерті батька був спірний будинок. Зазначені обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Матеріали справи містять дані про те, що 14.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5, проте йому було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки було встановлено, що при зверненні ним не надано документів, що посвідчують право власності на таке майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2014 року вирішено питання про права та обов*язки ОСОБА_2, який не був залучений до участі у розгляді справи.

Розглянувши справу за вищевказаним позовом, суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом вказаних правовідносин.

Розгляд справи за таких обставин позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог по суті.

На стадії апеляційного провадження Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі у справі осіб у якості відповідачів.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав незалучення до участі у справі усіх спадкоємців.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, п. 9 Перехідних Положень ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 липня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

А.І. Колтунова