Справа № 282/1316/18
Провадження № 2/282/507/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Вальчук В. В.

при секретарі судового засідання: Грушак І. В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 до Любарської селищної ради про право власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Любарської селищної ради про визнання права власності на садибу за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 1996 року проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: с.Бичева вул.Гагаріна,13 Любарського району Житомирської області. Вказаний будинок належав ОСОБА_3, який помер 11.12.1994 року та ОСОБА_4, яка померла 19.12.1985 року, і після їх смерті ніхто до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертався.

Позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном більше 10 років, доглядає за будинком та утримує його. Весь цей час він доглядає за будинком, проводить поточні ремонти, прибирає прибудинкову територію, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує комунальні послуги. Просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

Представник позивача у підготовче судове засідання на розгляд справи не зявився, в наявній в матеріалах справи заяві вказав, що позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному обємі та просить справу слухати у його відсутності.

Представник Любарської селищної ради у підготовче судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надіслав лист у якому зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок №13 по вул.Гагаріна в с.Бичева Любарського району Житомирської області належить на праві особистої власності римару ОСОБА_5 (нині померлому), згідно записів по господарської книги №3 Бичівського старостинського округу Любарської селищної ради за 1991-1995 рр., о/р №94, рік побудови 1952.

Архівна довідка №67 від 13.03.2018 року, видана архівним сектором Любарської райдержадміністрації свідчить про те, що на підставі рішення Бичівської сільської ради №52 від 24.07.1993 року, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,40 га.

З інформаційних довідок зі спадкового реєстру від 03.04.2018 року після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадкові справи не заводилися, а за повідомленням комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №66 від 04.01.2018 року, державна реєстрація права власності на даний житловий будинок не проводилась.

В 1996 році ОСОБА_1 заселився та став проживати в будинку №13, що розташований по вул.Гагаріна в с.Бичева Любарського району де проживає й до теперішнього часу, що стверджується випискою з по господарських книг Бичівського старостинського округу №38 від 01.02.2018 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п.п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Оскільки позивач з 1996 року (більше 10 років) добросовісно, безперервно, відкрито володіє чужим майном - житловим будинком, що знаходиться за адресою: с.Бичева вул.Гагаріна,13 Любарського району Житомирської області, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю, відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказану садибу за набувальною давністю, отже визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-80, 81, 200, 211, 247, 263-265, 271 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.328, 344 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянином України, РНОКПП:НОМЕР_1, за набувальною давністю право власності на нерухоме майно, а саме: садибу (в тому числі земельні ділянки загальним розміром 0,40 га.) №13 по вул.Гагаріна в с.Бичева Любарського району Житомирської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_6