ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Суми

Справа №573/270/18

Номер провадження 22-ц/788/1126/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності:

представника прокуратури Сумської області - Дубової О.В.,

представника Державної екологічної інспекції у Сумській області - Матюхи Д.М.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу прокуратури Сумської області

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Терещенко О.І. у м. Білопіллі

у цивільній справі за позовом Конотопської місцевої прокуратури в інтересах Державної екологічної інспекції у Сумській області до ОСОБА_3, третя особа - Кальченківська сільська рада Білопільського району Сумської області, про відшкодування шкоди завданої навколишньому природному середовищу, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У лютому 2018 року Конотопська місцева прокуратура в інтересах Державної екологічної інспекції у Сумській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 22 листопада 2016 року на території с. Крижик Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області самовільно здійснено поруб 25 сироростучих дерев породи клен ясенелистий. Дозвільні документи на право спеціального використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) ОСОБА_3 не видавався. Внаслідок самовільного порубки дерев без спеціального дозволу природним ресурсам на території Кальченківської сільської ради заподіяна шкода, яка визначена згідно додатку №1 до постанови КМУ від 23.07.2008 року №665, та становить 12793 грн. Постановою Державної екологічної інспекції у Сумській області від 10 січня 2017 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу. Посилаючись на викладене, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної екологічної інспекції у Сумській області, зарахувавши на розрахунковий рахунок Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області матеріальну шкоду у розмірі 12793 грн., заподіяну природним ресурсам внаслідок самовільного видалення (порубкою) дерев.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2018 року позовні вимоги Конотопської місцевої прокуратури в інтересах Державної екологічної інспекції у Сумській області задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 3837 грн. 90 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України.

У задоволенні позовних вимог Конотопської місцевої прокуратури в інтересах Державної екологічної інспекції у Сумській області про стягнення 8955 грн. 10 коп. - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь прокуратури Сумської області 528 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі прокуратура Сумської області, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення суд не врахував положення ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 1166 ЦК України, Закон України «Про благоустрій населених пунктів». Вважає, що шкода, завдана внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс, методик, розрахунків щодо обрахування шкоди. Судом не вірно застосовано положення п.4 ч.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України. Окрім цього вважає, суд не врахував механізму стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу. Кошти у вигляді відшкодування шкоди зараховуються на аналітичний рахунок, відкритий для відповідної території, після чого розділяються між відповідними спеціальними фондами відповідних бюджетів, оскільки це передбачено Бюджетним кодексом України та Порядком казначейського обслуговування доходів та інших надходжень Державного бюджету, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №43 від 29.01.2013 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна екологічна інспекція у Сумській області просить апеляційну скаргу прокуратури Сумської області задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що загальний розмір шкоди заподіяної відповідачем навколишньому природному середовищу повинен стягуватися в дохід місцевого бюджету Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області для подальшого перерозподілу між бюджетами відповідного рівня в розмірі 30% та 70%, і отримувачами коштів є доход місцевого бюджету Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області та дохідна частина Державного бюджету України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури, яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку представника Державної екологічної інспекції, який вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, заперечення проти апеляційної скарги відповідача та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом і убачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу Державної екологічної інспекції у Сумській області про адміністративне правопорушення №008563 від 05 січня 2017 року, ОСОБА_3 22 листопада 2016 року самовільно, без відповідного дозволу спиляв 25 штук сиростійних дерев породи «клен ясенелистий» на території с. Крижик Білопільського району Сумської області, чим порушив ст. 153 КУпАП (а.с.8).

Постановою про накладення адміністративного стягнення №008563 від 10 січня 2017 року, Державною екологічною інспекцією у Сумській області було визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 153 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.9).

Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням внаслідок незаконної рубки дерев на території с. Крижик Білопільського району становить 12793 грн. (а.с.13).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з підстав доведеності вини відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення та наявності обов'язку останнього відшкодувати завдані збитки навколишньому природному середовищу.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

За змістом ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та статтями 105, 107 Лісового кодексу України передбачена відповідальність за порушення лісового законодавства, яка покладається на осіб, винних у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування тільки у тому випадку, якщо доведе, що така шкода завдана не з її вини.

Колегія суддів вважає помилковим посилання місцевого суду як на доведеність вини відповідача в незаконній порубці дерев на постанову Державної екологічної інспекції у Сумській області від 10.01.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.153 КпАП України, оскільки відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України лише постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи стосовно якої ухвалена така постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності не постановою суду, а постановою Державної екологічної інспекції у Сумській області, а тому ця постанова не є підставою для звільнення від доказування вини відповідача у заподіянні майнової шкоди, а може розглядатись лише у сукупності з іншими доказами у справі.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу заперечення відповідача та його представника як на відсутність його вини у заподіянні шкоди на ордер № 4 від 20 грудня 2017 року на видалення зелених насаджень виданий Кальченківською сільською радою ОСОБА_5, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, оскільки як вбачається з даного ордеру останній дійсно було видано дозвіл на видалення дикорослої порослі (клена), що знаходиться навпроти її помешкання (а.с.131). Зазначений ордер було видано на підставі рішення виконкому Кальченківської сільської ради від 15 грудня 2016 року № 82 згідно з актом обстеження зелених насаджень складеного 2 грудня 2016 року, яким встановлено необхідність видалення дикої порослі, яка захаращує проїжджу частину, заважає веденню господарства ( розводяться лисиці і знищують домашніх птахів) (а.с.130).

В той же час, відповідно до Порядку видалення дерев, кущів , газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року №1045 видалення зелених насаджень здійснюється на підставі ордеру або іншого дозвільного документу зі сплатою їх відновної вартості. Перелік випадків звільнення від сплати відновної вартості зелених насаджень визначений у п.6 зазначеної постанови і зокрема така сплата не проводиться у випадку знесення самостійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більше п'яти сантиметрів. Але, як вбачається з польової відомості контрольного переліку дерев, що були зрубані відповідачем у справі ним було зрубано 25 дерев і їх діаметр біля шийки кореня значно перевищував п'ять сантиметрів (від 8 до 28). Вимірювання зрубаних дерев і складання польової відомості здійснювалось у присутності ОСОБА_3 і він погоджується і з кількістю дерев і з їх розмірами.

Таким чином, незважаючи на те, що Кальченківською сільською радою було видано ордер лише на видалення порослі клена, відповідачем самовільно без належного дозволу і без сплати відновної вартості були зрізані 25 шт. дерев породи «клен ясенелистий».

Розрахунок розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням внаслідок незаконної рубки дерев на території с.Крижик Кальченківської сільської ради Білопільського району ОСОБА_3 здійснений на підставі вищезазначеної польової відомості та відповідно до вимог передбачених постановою Кабінету Міністрів України віж 08.04.1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктах « і складає 12793 грн.00 коп. (а.с.13).

Таким чином, колегія суддів, проаналізувавши усі докази у справі, приходить до висновку, що вина відповідача є доведеною, збитки завдані навколишньому середовищу доведені, а тому підлягають відшкодуванню.

В той же час, колегія суддів, при визначенні розміру відшкодування шкоди, вважає за необхідне застосувати ч.4 ст.1193 ЦК України, і з урахуванням майнового становища відповідача, знаходження у нього на утриманні малолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та цивільної дружини, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-річного віку зменшити розмір відшкодування шкоди і стягнути з нього заподіяну шкоду у розмірі 6000 грн.00 коп.

Статтею 11 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" установлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2016 рік у частині доходів є надходження, визначені ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50%, обласних бюджетів та бюджету АРК-20%, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70%.

В главі 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за №291/22823, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік розподіляються між державним та місцевими бюджетами головними управліннями Державного казначейства України за встановленими нормативами між державним бюджетом та відповідними місцевими бюджетами.

Таким чином, заподіяні відповідачем збитки підлягають стягненню на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до норм розподілу вказаних сум між державним бюджетом та місцевим бюджетом Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Враховуючи, що при ухваленні судового рішення допущенні порушення у застосуванні норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 367-369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокуратури Сумської області задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 08 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Конотопської місцевої прокуратури в інтересах Державної екологічної інспекції у Сумській області задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Сумській області 6000 грн. 00 коп., як заподіяну шкоду природним ресурсам самовільним видаленням (порубкою) дерев, зарахувавши їх на розрахунковий рахунок Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області №0050 (одержувач ГУДКСУ у Сумській області, одержувач коштів - місцевий бюджет Кальченківської сільської ради, код ОКПО 38020201, код бюджетного призначення платіжу 24062100 (грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства)).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь прокуратури Сумської області 881 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, та 1321 грн. 50 коп. за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 12 жовтня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик