Справа № 199/1642/17
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради; Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, Синельниківська районна державної адміністрація як орган опіки та піклування, Синельниківський районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Синельниківської районної державної адміністрації, ОСОБА_6, ОСОБА_5, про повернення дитини в сім'ю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, зазначивши, що вона є рідною матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 29 березня 2016 року на підставі заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у неї було відібрано її малолітню доньку ОСОБА_7, без позбавлення батьківських прав.

Після відібрання дитини, позивач вирішила змінити свій спосіб життя, влаштувалась на роботу, в будинку охайно, на обліку у нарколога вона не перебуває Бажає піклуватись про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Просила суд повернути їй доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторони, малолітню ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням ОСОБА_3 - Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 29 березня 21016 року відібрано малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, від її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Передано малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради для проведення заходів соціально-правового захисту її прав та інтересів. Розпорядженням голови Синельниківської районної державної адміністрації від 10.10.2016 року створено прийомну сім'ю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та влаштовано в прийомну сім'ю на спільне проживання та виховання малолітню ОСОБА_7.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання позивача № 02/459 від 22.02.2017 року для проживання та виховання дитини створені задовільні умови. Позивач є інвалідом третьої групи через загальне захворювання, працює на посаді кур'єра в ТОВ «Інтерпайп Україна». Згідно інформації Комунального закладу «Дніпропетровського наркологічного диспансеру «Дніпропетровської обласної ради» № 405 від 24.02.2017 року позивач на диспансерному наркологічному обліку не перебуває.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 14 цього ж закону передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до інформації, наданої Синельниківським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді станом на 05.05.2017 року, малолітня ОСОБА_7 виховується в прийомній сім'ї, адаптувалася до нових умов проживання, між прийомними батьками та дитиною встановились теплі, довірливі стосунки; прийомні батьки дбають про здоров'я дитини, дотримуються рекомендацій лікарів та психолога щодо виховання дитини з урахуванням її вікових, статевих особливостей та її соціальної історії. На даний час відновлене спілкування позивача з дитиною, яке було припинене рішенням комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації по причині некоректної поведінки позивача. Періодичні зустрічі з дитиною продовжуються і на час винесення рішення по справі, що підтвердили суду сторони по справі.

Допитана судом на виконання вимог ст. 171 СК України малолітня ОСОБА_7 суду пояснила, що з мамою спілкується, проте повертатись до неї не бажає, оскільки краще себе почуває у прийомних батьків.

Згідно до висновку судової стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи №3 від 31.05.2018 року ОСОБА_1 виявляє ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі шизофренії параноїчної, помірно виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в даний час іспитована може розуміти значення своїх дій і керувати ними, але не може в даний час виконувати належним чином батьківські обов'язки. Індивідуально-психологічні особливості іспитованої істотно обмежують її здатність виховувати доньку, виконувати батьківські обов'язки під час тривалої взаємодії з дитиною.

Згідно до ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Проте, судом встановлено, що причини, які перешкоджали належному вихованню дитини позивачем не відпали, що підтверджуються вищенаведеними доказами, тому з урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.170 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 264-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про повернення дитини в сім'ю відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя