ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/606/18
провадження № 2/753/3369/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Колесника О.М.,

При секретарі Заболотній Л.Г.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_4, звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 40 000 грн., моральну шкоду 20 000 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 466,80 грн., обґрунтовуючи свою вимоги наступним.

28.04.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач купує квітковий бізнес за адресою: АДРЕСА_1 Сума покупки складає 40 000 грн. Таким чином відповідач отримав грошові кошти під позивача у розмірі вартості придбаного бізнесу 40 000 грн.

Відповідно до укладеного договору позики, відповідач зобов'язався погашати заборгованість частинами, а саме від 10 000 грн., та сторони домовились, що відповідач буде здійснювати таке погашення кожного календарного місяця. Кінцева дата погашення - 28.08.2017 р.

Так як відповідач постійно ігнорував вимоги позивача щодо повернення грошових коштів, позивач звернувся до Деснянського УПГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення злочину.

Також неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано моральних страждань, які він зазнав внаслідок фактичної втрати і бізнесу і власних коштів, тобто позбавлення можливості використовувати власні кошти для власних потреб та для потреб сім'ї, зміні ритму життя. Розмір моральної шкоди позивачем оцінений в 20 000 грн.

14.02.2018 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків, які в ній містилися.

26.02.2018 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, копії ухвали направлено сторонам.

В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав, наполягав на тому, що між сторонами було укладено саме договір позики, просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що між сторонами було укладено саме договір купівлі-продажу із розстроченням платежів, а не позики, оскільки відповідачка жодних коштів від позивача не отримувала.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з огляду на таке.

28.04.2017 року відповідачем ОСОБА_3 було складено розписку, відповідно до якої вона купує в позику в ОСОБА_2 квітковий бізнес за адресою: АДРЕСА_1 Сума покупки складає 40 000 грн. Погашення буде відбуватися частинами від 10 000 грн., сума та дата погашення будуть зазначатися в розписці.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У судовому засіданні представник відповідач стверджував, що складена відповідачем 28.04.2017 року розписка по своїй правовій природі не є договором позики, а складена на підтвердження купівлі-продажу квіткового бізнесу із розстроченням платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу (ч. 1 ст. 694 ЦК України).

Стаття 695 ЦК України передбачає, що договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Вказані вище обставини не дають змоги суду встановити справжню правову природу розписки від 05.07.2017 як договору позики, а враховуючи встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що вказана розписка являється договором купівлі-продажу з розстроченням платежів, оскільки він відповідає усім істотним умовам, передбаченим саме для договору купівлі-продажу.

Також у судовому засіданні з пояснень представників сторін встановлено, що до складання відповідачем розписки 28.04.2017 року сторони між собою не були знайомі, відповідач звернулася до позивача лише після розміщення ним оголошення про продаж квіткового бізнесу. Наведені відомості додатково підтверджують недоцільність та неможливість передачі саме в борг грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем у поданій позовній заяві, а також представником позивача у судовому засіданні не доведено факт передачі у борг відповідачу саме грошових коштів, визначених родовими ознаками, а тому позовні вимоги щодо стягнення боргу в розмірі 40 000 грн. не підлягають задоволенн.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Згідно із п. 3 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правої відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди.

На підставі викладеного, ст. 655, 656, 691, 694, 695,1046-1049 ЦК України, керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 40 000 грн. боргу за розпискою від 28.04.2017 р., відшкодування 20 000 грн. моральної шкоди, 2 466 грн. 80 коп. судового збору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: