Справа № 523/8771/17
Провадження №2/523/341/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Одесі, в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Одеська міська рада, про зобовязання усунення перешкод в реалізації права власності та користування, приведення в первісний стан шляхом знесення обєкту самочинного будівництва, -

встановив:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись із позовом до суду та просили зобовязати ОСОБА_6, не перешкоджати у здійсненні права власності та користування шляхом знесення двоповерхової будівлі з прибудовою по вул. Дніпровській, 32 в м. Одесі. В обґрунтування вимог посилались на те, що ОСОБА_4 є власницею буд. № 30 по вул. Дніпровській в м. Одесі, ОСОБА_5 є її сином, зареєстрований та є користувачем буд. № 30 по вул. Дніпровській в м. Одесі. Відповідач, який є їх сусідом, на межі їх земельних ділянок збудував двоповерхову будівлю з прибудовою та на теперішній час продовжує здійснювати будівництво. Після здійснення будівництва відповідач позбавив їх доступу до паркану, та позбавив їх нормального користування земельною ділянкою, оскільки на ній після дощу постійно збирається вода, та прилегла територія страждає від надмірної вологи, так як відповідачем не зроблено водовідведення з даху і це призводить до осідання та окислення ґрунту, земельна ділянка не провітрюється та не висихає, що заважає їм використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та завдає незручності.

Відповідач вимоги позову не визнав, в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що в момент придбання позивачкою свого житлового будинку будівля за адресою: м. Одеса, вул. Дніпровська, буд.32 вже була збудована та будь-яких зауважень до її місця знаходження на території земельної ділянки зі сторони позивачів не заявлялося впродовж 20 років. Вказана будівля мала похилий дах в боки обох земельних ділянок, однак після проведення відповідачем реконструкції, похил даху був змінений в бік земельної ділянки відповідача. Отже вода з даху під час дощу не потрапляє на земельну ділянку позивачів. Крім того будівництво є цілком завершеним та земельна ділянка позивачів межує з земельною ділянкою відповідача нічно-східною стороною, що дає можливість сонячним промінням цілий світовий день потрапляти на територію позивачів. Таким чином, вважає, що позов є необґрунтованим, а здійснена реконструкція ніяким чином не впливає на зміст права власності та не порушує особисті або майнові права позивачів.

Представник Одеської міської ради не заперечував проти задоволення позову.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що власницею буд. № 30 по вул. Дніпровській в м. Одесі є ОСОБА_4Г.(а.с. 10), ОСОБА_5 є сином позивачки та є користувачем буд. № 30 по вул. Дніпровській в м. Одесі. Власником будинку № 32 по вул. Дніпровській в м. Одесі є ОСОБА_6 (а.с.53), який здійснив самочинне будівництво двоповерхового будинку. Зазначені домоволодіння є суміжними, земельні ділянки, на яких вони знаходяться належать місцевій громаді та перебувають у фактичному користуванні сторін. Земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дніпровська, буд. 30, ОСОБА_4 не відводилась у встановленому законом порядку. Відповідачу земельна ділянка, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дніпровська, буд. 32, у встановленому законом порядку також не відводилась. Межі зазначених земельних ділянок не встановлені. Тобто між співвласниками будинків межі земельних ділянок не визначені, та земельні ділянки їм у власність, користування, тощо у встановленому законом порядку не надавалися.

Відповідно до ст. 376 ЦК країни, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу частин 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, предбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не приймає до уваги посилання позивачів про те, що відповідач позбавив їх доступу до паркану, позбавив їх нормального користування земельною ділянкою, прилегла територія якої страждає від надмірної вологи, що призводить до осідання та окислення ґрунту, земельна ділянка не провітрюється та не висихає, відсутня інсоляція, оскільки жодного належного доказу суду з цього приводу надано не було. З фотографій, які надані суду, неможливо встановити ані затоплення, ані відсутність інсоляції, ані осідання та окислення ґрунту, тощо. З будь-якими вимогами щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи позивачі не звертались, про що неодноразово звертав увагу як суд, так і відповідач, та те що без проведення експертизи визначити такі порушення неможливо.

Посилання позивачів на порушення норм ДБН та СНІП судом також не прийняті, оскільки в силу ч.7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Отже звернення до суду із позовом щодо порушень будівельних норм і правил є виключною компетенцією органів державної влади або органу місцевого самоврядування, які із позовом до суду не звертались.

Крім того, знесення самочинного будівництва є крайнім заходом та мірою відновлення порушеного права і можливе у випадку неможливості здійснення перебудови або у випадку відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, здійснити таку перебудову ( абз. 2 ч.7 ст. 376 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачами не надано до суду жодного доказу на підтвердження порушення їх прав щодо користування або розпорядження належним їм на праві власності буд. № 30 по вул. Дніпровська в м. Одесі в наслідок здійсненого відповідачем самочинного будівництва буд. № 32 по вул. Дніпровській в м. Одесі.

На підставі ст. 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 (яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_5 (який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2) до ОСОБА_6 (який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН 185941599), третя особа Одеська міська рада (адреса місцезнаходження: м. Одеса, Думська площа, буд. 1, ), про зобовязання усунення перешкод в реалізації права власності та користування, приведення в первісний стан шляхом знесення обєкту самочинного будівництва відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.10.2018 року.

Суддя: