233 № 233/2931/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить будинок № 35 по вул. Бутилочна у м. Костянтинівка Донецької області.
Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Проте, у травні 2014 року відповідач виїхав до Російського Федерації. З того часу, відповідач спірним жилим приміщенням не користується, комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в будинку відсутні.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у звязку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 вересня 2001 року є власником жилого будинку з надвірними будівлями № 35 по вул. Бутилочна в м. Костянтинівка Донецькій області. Дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 вересня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1791 (а.с.26).
Право приватної власності ОСОБА_1 на будинок № 35 по вул. Бутилочна м. Костянтинівка Донецької області зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» 20 вересня 2001 року (а.с.26 зворот).
Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За статтею 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У спірному жилому приміщенні зареєстрований син власника будинку ОСОБА_2. Дана обставина підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» № 1 за № 1871 від 31.05.2018 року (а.с.5).
Проте, відповідач ОСОБА_2 не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних з травня 2014 року.
Зазначена обставина підтверджена показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4
Так, свідок ОСОБА_3, сусідка сторін, у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 у 2014 році виїхав до Російського Федерації. З того часу, ОСОБА_2 за місцем реєстрації вона не бачила.
Свідок ОСОБА_4, сусідка сторін, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації вона не бачила з травня 2014 року. Зі слів позивача, їй відомо, що ОСОБА_2 виїхав до Російської Федерації.
Крім того, з копії довідки МКУ МФЦ надання послуг від 10 травня 2018 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 має тимчасову реєстрацію (до 02.02.2021 року) у м. Тучково Московського округу РФ (а.с.46). Дана обставина свідчить про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання.
За таких обставин, позов слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Повний текст рішення складено 12 жовтня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш