Справа № 478/1598/18 Провадження № 2-о/478/58/2018
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2018 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Казанка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Казанківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заява обґрунтовується тими обставинами, що мати заявниці - ОСОБА_3, померла 26.03.2014 року в с. Жемчужина Криму, Кіровського району, АР Крим. Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, отримати належне свідоцтво про смерть не можливо.

При зверненні до Казанківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, заявниці було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3 через надане свідоцтво про смерть, серії І-АП № 292942 виданого 27.04.2014 року виконавчим комітетом Первомайської сільської ради АР Крим на російській мові.

В судове засідання заявниця надала заяву, в якій підтримує заявлені вимоги, та просить справу слухати без її участі.

В судове засідання представник заінтересованої особи: Казанківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявниця є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 03.12.1965 року, виданого Володимирівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, серії IV-УР № 1779539.

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 416354 виданого 28.04.1984 року Володимирівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 10, 28.04.1984 року заявниця уклала шлюб та змінила прізвище з «Дюміної» на «Єфремову».

Як вбачається із свідоцтва про смерть, серії І-АП № 292942, виданого Виконавчим комітетом Первомайської сільської ради Кіровського району АР Крим від 27.03.2014 року, ОСОБА_3 померла 26.03.2014 року.

Судом встановлено, що видане Виконавчим комітетом Первомайської сільської ради Кіровського району АР Крим свідоцтво про смерть ОСОБА_3 складено російською мовою.

Згідно відмови Казанківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 17.10.2018 року № 15.18-4.7/2026, вбачається, що свідоцтво про смерть серії І-АП №292942, виданого Виконавчим комітетом Первомайської сільської ради Кіровського району АР Крим від 27.03.2014 року, надане заявницею для підтвердження факту смерті ОСОБА_3 для проведення державної реєстрації смерті, є документом не встановленої форми, а тому - у державній реєстрації відмовлено.

Відповідно до п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі не можливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, у звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та тимчасово окупованих територіях, на території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров» або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, виданий органами та особами, передбаченими частиною другою цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення звязків та їх посадових осіб з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, щодо факту смерті особи), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема ту обставину, що факт смерті ОСОБА_3 26.03.2014 року в с. Жемчужина Криму, Кіровського району, АР Крим знаходить своє підтвердження дослідженими судом доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 7, 8, 18, 229, 258-259, 263-265, 268, 293, 315,317 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Казанківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, в с. Жемчужина Криму, Кіровського району, Автономна Республіка Крим, яка настала 26 березня 2014 року.

Рішення підлягає негайному виконанню та може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для виконання.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_4