233 № 233/3256/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 жовтня 2018 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., представника позивача Карпушина В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,
Звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради просить:
-позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитину передати органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради для вирішення його подальшої долі;
-стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати пред'явлення позову і до повноліття дитини, тобто до 15 листопада 2009 року. Аліменти перераховувати на користь особи, до якої буде влаштована дитина на постійний основі.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Петропавловськ - Камчатський РФ. Восени 2012 року батьки разом з дитиною прибули до м. Костянтинівка Донецької області, де проживали без реєстрації та дозвільних документів міграційної служби України в будинку баби ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.
Мати дитини ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
31 жовтня 2016 року неповнолітній ОСОБА_3 був взятий на профілактичний обліку служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку зі скоєнням відносно нього відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КпАП України. Проте, відповідач продовжував нехтувати своїм батьківськими обов'язками, вихованням сина не займався, внаслідок чого ОСОБА_3 став бродяжити, не ночував вдома.
Приблизно в листопаді 2016 року відповідач виїхав за межі м. Костянтинівки, залишивши сина у баби ОСОБА_5 У зв'язку із бездоглядністю, неналежним утриманням, відсутністю батьківського виховання неповнолітній ОСОБА_3 скоїв кримінальне провадження, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за що був засуджений до умовного строку покарання.
20.01.2017 році неповнолітній ОСОБА_3 був влаштований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради за адресою: АДРЕСА_2, прим. 1, де перебуває до теперішнього часу.
За час перебування неповнолітнього ОСОБА_3 у Центрі, відповідач сином не опікувався, не дбав про нього, жодного разу не відвідував, не телефонував, хоча мав таку можливість. Фахівці Центру навесні 2017 року намагалися проводити роботу з ОСОБА_2 задля повернення хлопця на виховання в родинну. Проте, відповідач такого бажання не виявив, спілкування з соціальними працівниками уникав. Свідоме нехтування відповідачем своїх обов'язків призвело до негативних наслідків для життя дитини: відсутності в нього документів, які посвідчують особу; відсутності перспективи проживання в рідній родині; непристосованості до самостійного життя.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню сина, у відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 СК України він має бути позбавлений батьківських прав відносно дитини із стягнення аліментів на його утримання.
Представник позивача Карпушин В.С. у судовому засіданні позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради підтримав повністю з підстав, наведених у позовні заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв'язку з чим судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши думку неповнолітнього ОСОБА_3, який у судовому засіданні пояснив, що він мешкає у соціальному центрі м. Добропілля, батько з ним не спілкується, нічим не допомагає, не телефонує, місце його перебування не відомо, а також вважав, що батько має бути позбавлений батьківських прав щодо нього,-
суд вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Петропавловськ - Камчатський РФ, його батьком є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_6. Зазначене підтверджується копією дубліката свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 08.11.2009 року (а.с.4).
Мати дитини ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 12.04.2013 року (а.с.6).
Статтею 150 СК України закріплений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч.1), піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2), забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3), поважати дитину (ч.4).
Частиною першої статті 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, в тому числі в разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2).
Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Факт ухилення ОСОБА_2 від виконання обов'язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2001 року народження, знайшов своє підтвердження у сукупності досліджених доказів по справі.
Так, свідок ОСОБА_9, класний керівник ОСОБА_3, у судовому засіданні пояснила, що за часів навчання ОСОБА_3 в ЗОШ № 2 м. Костянтинівки відповідач вихованням дитини не займався та дитиною не цікавився, вживав спиртні напої, до школи не з'являвся. ОСОБА_3 мешкав з бабою, яка утримувала дитину та скаржилась на те, що грошей на утримання не вистачає. Згодом відповідач поїхав на заробітки до РФ, залишивши дитину на бабу. Проте, дитину забрали від баби, оскільки ОСОБА_3 не ночував вдома, бродяжив, шкоду не відвідував.
Свідок ОСОБА_10, заступник директора з виховної роботи ЗОШ № 2 м. Костянтинівки, у судовому засіданні пояснила, що за часів навчання ОСОБА_3 в ЗОШ № 2 м. Костянтинівки відповідач вихованням дитини практично не займався. Виховувала дитину баба, яка скаржилась на те, що відповідач зловживає спиртними напоями та дитиною не цікавиться. ОСОБА_3 не мав належного одягу, вдома не ночував, не відвідував школу, мав конфлікти з бабою. З відповідачем проводилися бесіди щодо виконання батьківських обов'язків з виховання дитини, у тому числі і бесіди з приводу оформлення дитині документів про приналежність до громадянства України. Відповідач обіцяв оформити документи дитині, однак, обіцянки не виконав. Згодом відповідач виїхав на заробітки до РФ, а баба дитини не забажала виконувати обов'язки по вихованню дитини, у зв'язку з чим ОСОБА_3 був влаштований до Центру соціальної реабілітації.
Свідок ОСОБА_11, юрист Центру соціальної реабілітації м. Добропілля, у судовому засідання пояснила, що ОСОБА_3 з 20.01.2017 року перебуває у Центрі соціальної реабілітації м.Добропілля. За час перебування дитини у Центрі, батько його жодного разу не відвідував, сином не цікавився, будь-якої допомоги не надав.
З характеристики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 від 18.01.2017 року (а.с.7), вбачається, що ОСОБА_3 навчався в Костянтинівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2 з 05 листопада 2002 року. ОСОБА_3 проживав в неповній родині. Мати померла. Вихованням дитини займалась баба - ОСОБА_5 (мати батька). Відносини у родинні були складними. Дитина не знаходила спільної мови ні з бабою, ні з батьком, тому в родині часто відбувались конфлікти, від яких ОСОБА_3 йшов з дому. ОСОБА_3 був недостатньо забезпечений одягом та шкільним приладдям, бродяжив.
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду № 233/4884/16-ц від 10 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 був визнаний винуватим та підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, зокрема, за те, що у період часу з 01.09.2016 року до 27.09.2016 року умисно позбавляв та не забезпечував свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, 2001 року народження, одягом за сезоном та шкільними приладдями, на які він має передбачене законом право, що могло призвести до смерті неповнолітнього чи викликати порушення фізичного чи психічного здоров'я. Постанова набрала чинності 21 жовтня 2016 року (а.с.15).
З заяви ОСОБА_5 від 18.01.2017 року (а.с.16), вбачається, що остання просить влаштувати дитину ОСОБА_3 до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей, оскільки батько дитини перебуває на території РФ та в'їзд до України йому заборонений строком на три роки. Також в заяві ОСОБА_5 вказує на те, що відповідач вихованням дитини не займається і не займався, грошей на утримання дитини не надавав.
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2017 року неповнолітній ОСОБА_3 був засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік. Вирок набрав законної сили 23 червня 2017 року (а.с.18-19).

З листа Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради за № 534 від 11.06.2018 року (а.с.24), вбачається, що з 20.01.2017 року по теперішній час у Центрі перебуває неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживав за адресою: АДРЕСА_1. Вихованець проживав з бабою. Батько дитини ОСОБА_2 життям та здоров'ям дитини не цікавиться. Не відвідував хлопця жодного разу, не ініціював спілкування по телефону. Ініціатором спілкування завжди був ОСОБА_3. Батько не мав бажання забрати сина до себе. Будь якої допомоги, в тому числі матеріальної, батько сину не надавав. У телефонному режимі, працівником центру, були здійснені спроби з'ясувати наміри ОСОБА_2 щодо повернення сина до сім'ї. Розмова відбулася один раз, батько знаходився у стані алкогольного сп'яніння. На подальші дзвінки та смс повідомлення батько дитини не відповідав.

Висновком органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 19.06.2018 року визнано доцільним позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських правах відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26).

Суд погоджується з даним висновком, оскільки він базується на ретельному з'ясуванні обставин справи та не суперечить дослідженим доказам у справі.

Тож, встановивши у судовому засіданні, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, не піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, суд вважає необхідним на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та передати дитину під піклування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради.

Частиною 2 статті 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне положення відповідача, яка в силу свого віку є працездатним, стан здоров'я дитини, який належить до 1 групи здоров'я (а.с.20), та вважає можливим визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 червня 2018 року, до повноліття ОСОБА_3.

За таких обставин, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за вимоги немайнового та майнового характеру у загальному розмірі 1409,60 грн. (704,80 грн. + 704,80 грн. = 1409,60 грн.)

На підставі п.2 ч.1 ст. 164, ст.ст. 180-183 СК України, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Костянтинівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04052790, юридична адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ол. Тихого, буд.260) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_8, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Петропавловськ - Камчатський Камчатської області РФ.

Передати неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 під піклування Органу опіки та піклування виконавчого комітету Костянтинівської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, аліменти на користь особи, до якої буде влаштована дитина по постійній основі, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 червня 2018 року, до повноліття ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, судовий збір у загальному розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп. на рахунок на рахунок для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір (стягувач Державна судова адміністрація України): отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.В. Каліуш