Справа № 396/1008/17
Провадження № 2/396/511/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07.09.2018 року Новокраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Шепетько В.І.

з участю: секретаря Корольової Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новоукраїнського районного суду в м. Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 2009 року по 2016 рік вона проживала з відповідачем в цивільному шлюбі. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась донька ОСОБА_3. На даний час сторони по справі разом не проживають, дитина проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує свого обов'язку по утриманню дитини, матеріальної допомоги не надає, цим самим ухиляється від своїх батьківських обов'язків, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

У зв'язку з наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, оскільки проживає в м.Ташкент, Хамзинського району, Республіки Ухбекистан, але до суду надійшов протокол судового засідання з Мирабадського межрайонного суду, з якого вбачається, що відповідач просить розгляд справи провести у його відсутність.

Дослідивши письмові докази у справі за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити із наступних підстав.

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року.

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184,191 СК України.

Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Сторони проживали в цивільному шлюбі з 2009 року по 2016 рік, вели спільний побут та бюджет.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 14.09.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоукраїнського РУЮ у Кіровоградській області (а.с.4). Встановлено, що дочка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, відповідач на утримання дитини коштів не надає.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності.

Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дитини та платника аліментів.

Суд, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у єдиній частці від доходу відповідача, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, виходить з призумції фізичного здоров'я відповідача та дитини, здатності відповідача до продуктивної праці і взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає.

Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ст.ст. 88,367 ЦПК України, суд також стягує з відповідача 704,80 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 263-265, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу), як аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, розпочавши стягнення з 27 червня 2017 року року і до досягнення повноліття донькою, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Стягнути з ОСОБА_2, в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., - отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача - 6001, код класифікації доходів бюджету - 22030200, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП).

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасники справи, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В. І. Шепетько