Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло №27353 від 10.11.2003 року в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані відповідачі, які більше семи років за місцем реєстрації не проживають, особистих речей в квартирі не мають. Реєстрація вказаних осіб перешкоджає в отриманні субсидії та ставить її у скрутне матеріальне становище по сплаті комунальних послуг. На підставі викладеного просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою №12 у будинку №59 по вул.О.Дундича в м.Маріуполі.

Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, на адресу суду направила заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №12 у будинку №59 по вул.О.Дундича в м.Маріуполі не порушує її права, адже вона з 2010 року проживає в Великобританії. Особистих речей в квартирі не має.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, на адресу суду направила заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №12 у будинку №59 по вул.О.Дундича в м.Маріуполі не порушує її права, оскільки з 2006 року вона проживає в Великобританії. Особистих речей в квартирі не має.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №27353 від 10.11.2003 року, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 належить по 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що також підтверджується реєстраційним свідоцтвом МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 2434688 від 25.03.2003 року.

Відповідно до паспортних даних, ОСОБА_5 19.07.2005 року уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_7. Також ОСОБА_6 17.11.2009 року уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_8.

Згідно інформації Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 10.07.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

Як вбачається з наданих суду даних, відповідачка ОСОБА_2 з 23.03.2011 року проживає у Великобританії, а відповідачка ОСОБА_3 з 20.03.2016 року також проживає у Великобританії.

Згідно акту №18, складеного 01.06.2018 року головою комітету самоорганізації населення «Курчатова», ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, але не проживає з травня 2006 року, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, але не проживає з квітня 2010 року.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками спірного майна, однак не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, більше семи років, що підтверджується актом КСН «Курчатова».

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідачами надано до суду заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 77, 81, 206, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування квартирою №12, розташованої у будинку №59 по вул.О.Дундича в м.Маріуполі Донецької області.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В. Пустовойт