СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/3008/18
18 вересня 2018 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря судового засідання Чернишук К.О.,
за участю: представника позивача Сербіної А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розглядву справи повідомлені належним чином про день, причини неявки суд не повідомили (а.с. 147, 149, 150).
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
03.12.2014 між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду згідно якої у період часу з 03.12.2014 по 31.05.2015 встановлено процентну ставку на рівні 7,02% річних, при чому за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 15,02% річних, а починаючи з 01.06.2015 ОСОБА_4 зобов'язався сплачувати банку проценти у наступному розмірі 11,04% річних за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку та 19,04% річних за користування кредитними коштами понад встановлений строк (а.с. 18-36).
27.08.2015 між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду відповідно до якого з 06.10.2016 по 31.03.2017 встановлено процентну ставку на рівні 7,02% річних при чому за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 15,02 % річних, а починаючи з 01.02.2017 по 31.07.2017 відповідач зобов'язався сплачувати проценти у наступному розмірі: 7,5% річних за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку та 15,5% річних понад встановлений строк (а.с. 37-57).
06.10.2016 між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до кредитного договору згідно умов якого з період часу з 06.10.2016 по 31.03.2017 включно встановлено проценту ставку за користування кредитом на рівні 7,5 % річних річних при чому за користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка у розмірі 15,5 % річних, а починаючи з 01.04.2017 по 30.09.2017 відповідач зобов'язався сплачувати проценти у наступному розмірі: 8% річних за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку та 16% річних понад встановлений строк (а.с. 58-78).
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позичальник) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.
Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Для забезпечення виконання умов зобов'язання ОСОБА_4 07.12.2007 між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки №050-2900/756-0652-Р, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором у тум ж обсязі, що і боржник за всім зобов'язаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу сплати процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій (а.с. 79-110).
Відповідно до ст. 554 ЦК України та п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
Згідно п. 4.2 договору поруки, порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років з дня настання терміну виконання боржником основного зобов'язання за основним договором не пред'явить вимоги до поручителя.
Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).
Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.
Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
14.06.2014 відповідачам було направлено вимогу про дострокове погашення суми заборгованості на адресу, яка була вказана при укладені кредитного договору (а.с. 122-125).
Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору.
Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі своїх зобов'язань за договором належним чином не виконували, перестали сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів.
На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають задоволенню.
Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись вимогами, п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» ст.ст. 525, 526, , 553, 554, 559, 628, 1054 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України, -
позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір по справі у розмірі 6183 (шість тисяч сто вісімдесят три гривні) 94 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір по справі у розмірі у розмірі 6183 (шість тисяч сто вісімдесят три гривні) 94 коп.
Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул'яновська
Повний текст судового рішення складено 18.09.2018.