Справа № 555/1426/18
Номер провадження 2/555/459/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Собчука А.Ю.,

при секретарі Лисенко О.Л.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Березнівського районного суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 квітня 2003 року помер її чоловік ОСОБА_6, (свідоцтво про смерть серії 1-ЕД №356327 від 29 квітня 2003 року). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частки в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із зазначеною інвентаризаційною вартістю 167 533 грн., на яку сторони можуть претендувати як спадкоємці за законом першої черги (позивач як дружина спадкодавця, а відповідачі як його діти). Спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Березнівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою щодо оформлення майнових прав на спадкове майно, однак їм було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали повністю та не заперечували, щодо їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №356327 виданого Шуліківською сільською радою Біловодського району Луганської області від 29 квітня 2003 року ОСОБА_8 помер 26 квітня 2003 року.

Згідно свідоцтва про одруження серії VI УР №408791 виданого сільською радою с.Бистричі Березнівського району Рівненської області від 05 листопада 1967 року, актовий запис № 15 встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 були одруженні.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру виданого виконавчим комітетом Бистрицької сільської Ради народних депутатів Березнівського району Рівненської області від 10 березня 1993 року встановлено, що ціла квартира яка розташована в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сімї ОСОБА_6, ОСОБА_10, свідоцтво видане на підставі договору передачі між Бистрицьким механічним заводом та гр.ОСОБА_1 від 10.02.1993р.

Також згідно Витягу № 26439145 від 17.06.2010 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Березнівське районне бюро технічної інвентаризації» реєстраційний номер 30711290 встановлено, що власниками квартири, трикімнатної в цегляному будинку за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_1.

Із довідки виданої виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області від 12.07.2017 р. №1282 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається те, що дійсно станом на 26 квітня 2003 року в її квартирі за адресою АДРЕСА_4 (стара адреса до уточнення адрес житлового будинку: буд. 316 кв.4) в с.Бистричі Березнівського району Рівненської області ніхто крім неї не був зареєстрований і не проживав.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області від 11.07.2018 р. №1277 ОСОБА_1, встановлено, що згідно рішення сесії Бистрицької сільської ради №213 від 14 листопада 2012 року «Про затвердження нумерації житлових будинків та будівель нежитлового призначення с.Бистричі» її житловому будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_5(стара адреса: АДРЕСА_6).

Відповідно до п. 2 Постанови ПВСУ № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до розяснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

За результатами судового розгляду судом встановлено, а зібраними у справі доказами, підтверджено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6, так як вступила в оперативне управління спадковим майном, а тому заявлена вимога в частині про встановлення факту прийняття спадщини підлягає до задоволення.

В задоволенні позову в частині визнання права власності на 1/3 частки в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру виданого виконавчим комітетом Бистрицької сільської Ради народних депутатів Березнівського району Рівненської області від 10 березня 1993 року встановлено, що квартира № 4 в с.Бистричі Березнівського району Рівненської області по вул.Надслучанській будинок 316 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сімї ОСОБА_6, ОСОБА_10, свідоцтво видане на підставі договору передачі між Бистрицьким механічним заводом та гр.ОСОБА_1 від 10.02.1993р.

Частки у квартирі № 4 в с.Бистричі Березнівського району Рівненської області по вул.Надслучанській будинок 316 не виділені і належать власникам на праві спільної сумісної власності.

Позивачем вимоги про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності заявлено не було.

Статтею 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Таке майно може належати особам на праві як спільної часткової так і на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 та ст.. 372 ЦК України встановлено, що співвласники спільної власності, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності або на її поділ.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі виділу або поділу частки, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

По аналогії зі статтею 370 ЦК України, яка передбачає виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, законом встановлюється два етапи, які мають пройти співвласники при вирішенні питання про виділ частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

Перший етап полягає у досягненні домовленості співвласниками у спільній сумісній власності про визначення частки у майні того із співвласників, який бажає виділу.

Частина 2 ст.370 ЦК України встановлює, що у разі виділу частки із такого майна, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Другий етап виділу частки регламентується ч.3 цієї самої статті і є нормою, яка при подальшому застосуванні відсилає до порядку, встановленого ст.364 ЦК України, що регулює порядок виділення частки у праві спільної часткової власності.

Таким чином, оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Втановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_6, який помер 26 квітня 2003 року у віці 54 роки.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Березнівський районний суд Рівненської області.

Повний текст рішення виготовлений 17.10.2018 р., о 14:00 год.

Суддя: ОСОБА_11