АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 cерпня 2018 року місто Київ.

Справа 761/32590/17

Апеляційне провадження № 22-ц/796/5785/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури №10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2018 року, про повернення позовної заяви, постановленої у складі судді Макаренко І.О. (інформація про дату та час складання ухвали відсутня)

в справі за позовом керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

13 вересня 2017 року Керівник Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся з позовною заявою про витребування нерухомого майна, а саме квартири на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення її недоліків. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що визначена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна. Судом визначено судовий збір у розмірі 30 000 грн.

06 листопада 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва заяву керівника Київської місцевої прокуратури №10 повернуто заявнику, оскільки заявником зазначені недоліки в ухвалі від 20 вересня 2017 року не усунуто.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

09 березня 2018 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва позовну заяву повторно залишено без руху та надано строк позивачу для усунення її недоліків. Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що визначена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна. Судом визначено судовий збір, з врахуванням часткової сплати, у розмірі 27761 грн. 73 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 травня 2018 року позовну заяву керівника Київської місцевої прокуратури №10 повернуто заявнику, оскільки заявником зазначені недоліки в ухвалі від 09 березня 2018 року не усунуто.

Не погодившись з ухвалою суду, Керівник Київської місцевої прокуратури №10 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати.

В скарзі посилався на те, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Вказував на те, що предметом позову є квартира АДРЕСА_1.

Відповідач набув право власності на вказане майно, придбавши його за ціною 149 218 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.О., копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно тощо.

Таким чином, за подачу вказаного позову прокуратурою міста Києва сплачено судовий збір, виходячи з розрахунку, що вартість майна згідно з договором купівлі-продажу від 16.03.2016 року та звіту про незалежну оцінку майна від 14.03.2015 року становить 149218, 00 грн., що узгоджується з положеннями ст. 176 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є :1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, місцевий суд виходив з того, що позивач недоліки не усунув та вимоги ухвали від 09 березня 2018 року не виконав.

Колегія суддів з вказаним висновком в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Визначаючи ціну позову та розмір судового збору в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суд виходив з роздруківок вартості квартир по вул. Гоголівській в м. Києві станом на травень 2018 року.

При цьому позов подавався у вересні 2017 року.

Мотивуючи свою ухвалу, суд також послався на те, що в договорі купівлі-продажу спірного майна та висновку незалежної оцінки вартості майна, вартість спірної квартири визначена на початок 2016 року. Разом з тим, суд не звернув увагу та те, що в незалежній оцінці вартості майна, зазначено, що ринкова вартість предмета оцінки в еквіваленті по курсу долара НБУ на дату оцінки становить 5 734 долари 76 центів.

Суд не навів жодних мотивів, чому вказаний висновок, з урахуванням курсу долара США на дату подачі позову не може бути взятий за основу для розрахунку ціни позову.

Суд не навів також мотивів, що вказаний доказ не відповідає вимогам ЦПК України, щодо його належності та допустимості.

В ухвалі апеляційного суду від 07 лютого 2018 року, суд вказував на те, що суддя районного суду визначила суму судового збору, яка підлягає до сплати прокуратурою виходячи з припущень. Вказаний недолік при повторному вирішенні питання про відкриття провадження усунуто не було.

Також відповідно до ч.2 ст.176 ЦПК України , якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо

визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Тобто, в даній справі суд повинен визначити розмір судового збору, виходячи з вартості квартири на час подачі позову, підтвердженої належними та допустимими доказами, а в подальшому при вирішенні справи достягнути суму судового збору, виходячи з встановленої судом ціни позову.

При повторному вирішенні питання про відкриття провадження суд порушив вимоги ч.6 ст. 185 ЦПК України, відповідно до якої у разі скасування ухвали про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

З огляду на те, що суд порушив норми процесуального права, ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними, спростовуються наявними в ній доказами, яким суд не дав належної правової оцінки, керуючись ст. 379 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для скасування ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської місцевої прокуратури №10 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2018 року скасувати, справу за позовом керівника Київської місцевої прокуратури №10 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 17 серпня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.