09.08.2018 Справа № 489/6097/17
Провадження №2/489/931/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань ОСОБА_2,

за участю: позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки майна, що є спільною частковою власністю та визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що він є власником 23/100 частин житлового будинку та господарських споруд за адресою: м. Миколаїв, вулиця 6 Інгульська, будинок 63, на підставі договору дарування від 16.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5М є власником 77/100 частин, будинку та господарських споруд за цією ж адресою. Після набуття права власності позивачем на частки домоволодіння у сторін виникли проблеми щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, та не може скластися певний порядок щодо володіння та користування самим домоволодінням з господарськими спорудами та будівлями. Просив визначити порядок користування земельною ділянкою та поділити домоволодіння за другим варіантом Висновку експертного будівельно-технічного дослідження.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти першого варіанту висновку, оскільки він передбачає вихід на вулицю з дуже великим нахилом. Відповідач зазначає, що він є інвалідом 2 групи, особою похилого віку та йому важко пересуватись та він не може користуватись виходом на вулицю 5 Інгульська, як передбачає другий варіант Висновку, оскільки там ґрунтова дорога, яка постійно розмивається дощами, у морози створюється ожеледиця, яка робить неможливим виїзд транспортних засобів. Також зазначив що при проведенні експертного дослідження за його участю було встановлено один перший варіант користування земельною ділянкою та поділ домоволодіння, другого варіанту не було. Також експерт при дослідженні використовував лише два документи, які були надані позивачем, не дослідив матеріали інвентарної справи, інші документи, тощо. З моменту покупки будинку на протязі 30 років із співвласником у нього були відсутні спори щодо користування земельною ділянкою, у 2015 році разом вони поставили камяний паркан довжиною 16 метрів з хвірткою для його входу та виходу.

Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивач є власником 23/100 часток домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами будинку № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві на підставі договору дарування від 16.08.2017 р. посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зареєстрованому в реєстрі №464 (а.с. 11-14); що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.15-16).

Власник іншої частки домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд є відповідач ОСОБА_5 77/100 частки домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 25.05.1989 р. виданого Виконавчим комітетом Ленінського району ради народних депутатів.

Згідно експертного висновку будівельно-технічного дослідження № 149/17 від 26.10.2017 року визначено два варіанта розподілу житлового будинку і господарських споруд садиби, згідно порядку користування, що фактично склався та побажання співвласників, визначення два варіанта порядку користування земельною ділянкою по приближеному до ідеальних часток, згідно порядку користування, що фактично склався та побажання співвласників.

Згідно висновку експертизи, при першому варіанті розподілу пропонується виділити ОСОБА_3 житловий будинок літ. «А-1», інвентаризаційна вартість якого складає 9598 грн. З указаних господарських будівель та споруд: літня кухня літ. «Ж-1» - 6159 грн.; тамбур до літньої кухні «Ж-1» - 1176 грн.; погріб з шиєю «Кпд» - 2381 грн.; сарай «З-1» - 259 грн.; вбиральня літ. «С-1» - 3682 грн.; №2 ворота 1071 грн.; №3 хвіртка 159 грн.; №4 огорожа 1189 грн.; №12 огорожа 2124 грн.; І замощення 86 грн. Всього - 27884 грн. Реальна доля, що виділяється ОСОБА_3 складає 26/100, що на 3/100 більше ідеальної частки, що йому належить. Згідно висновку експертизи, при першому варіанті розподілу пропонується виділити ОСОБА_5 житловий будинок літ. «Б-1», інвентаризаційна вартість якого складає 66838 грн.. З указаних господарських будівель та споруд: вбиральня літ «Ф-1» - 1641 грн.; навіс літ. «Х-1» - 1164 грн.; огорожа №5, 6 1520 грн.; № 7 ворота 2094 грн.; басейн № 8 1045 грн.; огорожа № 9 2082 грн.; № 11 хвіртка 247 грн.; ІІ замощення 419 грн.; ІІІ замощення 747 грн. Всього 77797 грн.. Реальна доля що виділяється ОСОБА_5 складає 74/100, що на 3/100 менше ідеальної частки, що йому належить. Сума грошової компенсації, що належить сплатити ОСОБА_5, від ОСОБА_3 складає 14985 грн. (3/100х499511 грн.).

Згідно висновку експертизи, при другому варіанті розподілу пропонується виділити ОСОБА_3 житловий будинок літ. «А-1», інвентаризаційна вартість якого складає 9598 грн. З указаних господарських будівель та споруд: літня кухня літ. «Ж-1» - 6159 грн.; тамбур до літньої кухні «Ж-1» - 1176 грн.; погріб з шиєю «Кпд» - 2381 грн.; сарай «З-1» - 259 грн.; вбиральня літ. «С-1» - 3682 грн.; №2 ворота 1071 грн.; №3 хвіртка 159 грн.; №4 огорожа 1189 грн.; частина огорожі № 5,6 (6м.) 1042 грн.; №12 огорожа 2124 грн.; І змощення 86 грн. Всього - 28926 грн. Реальна доля, що виділяється ОСОБА_3 складає 27/100, що на 4/100 більше ідеальної частки, що йому належить. Згідно висновку експертизи, при першому варіанті розподілу пропонується виділити ОСОБА_5 житловий будинок літ. «Б-1», інвентаризаційна вартість якого складає 66838 грн.. З указаних господарських будівель та споруд: вбиральня літ «Ф-1» - 1641 грн.; навіс літ. «Х-1» - 1164 грн.; огорожа №5, 6 (13,07 м) 478 грн.; № 7 ворота 2094 грн.; басейн № 8 1045 грн.; огорожа № 9 2082 грн.; № 11 хвіртка 247 грн.; ІІ замощення 419 грн.; ІІІ замощення 747 грн. Всього 76755 грн.. Реальна доля що виділяється ОСОБА_5 складає 73/100, що на 4/100 менше ідеальної частки, що йому належить. Сума грошової компенсації, що належить сплатити ОСОБА_5, від ОСОБА_3 складає 19980 грн. (4/100х499511 грн.).

Згідно висновку дослідження, при першому варіанті розподілу земельної ділянки пропонується виділити ОСОБА_3 з часткою 81/100 окремо розташовану земельну ділянку загальною площею 271,5 кв. м., що на 144,5 кв. м. менше площі згідно з його ідеальної частки, у тому числі: площа частини земельної ділянки під частиною житлового будинку літ. «А» та господарськими будівлями 105,3 кв. м., площа частини земельної ділянки під двором та частиною городу - 166,2 кв. м.

Згідно висновку експертизи, при першому варіанті розподілу земельної ділянки пропонується виділити ОСОБА_5 з часткою 19/100 окремо розташовану земельну ділянку загальною площею 242,5 кв. м., що на 144,5 кв. м. більше площі згідно з його ідеальної частки у тому числі: площа частини земельної ділянки під частиною житлового будинку літ. «Б» та господарськими спорудами 67,1 кв. м., площа частини земельної ділянки під двором та частиною городу 175,1 кв. м..

Вхід на частину земельної ділянки № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві, що виділяється ОСОБА_3 здійснюватиметься через хвіртку № 3 та ворота № 2. Вхід на частину земельної ділянки № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві, що виділяється ОСОБА_5 здійснюватиметься через ворота № 2 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві та через ворота № 7 з боку вулиці 5 Інгульської в місті Миколаєві.

Згідно висновку експертизи, при другому варіанті розподілу земельної ділянки пропонується виділити ОСОБА_3 з часткою 81/100 окремо розташовану земельну ділянку загальною площею 322,0 кв. м., що на 94 кв. м. менше площі згідно з його ідеальної частки, у тому числі: площа частини земельної ділянки під частиною житлового будинку літ. «А» та господарськими будівлями 105,3 кв. м., площа частини земельної ділянки під двором та частиною городу - 216,7 кв. м.

Згідно висновку експертизи, при першому варіанті розподілу земельної ділянки пропонується виділити ОСОБА_5 з часткою 19/100 окремо розташовану земельну ділянку загальною площею 242,5 кв. м., що на 94,0 кв. м. більше площі згідно з його ідеальної частки у тому числі: площа частини земельної ділянки під частиною житлового будинку літ. «Б» та господарськими спорудами 67,1 кв. м., площа частини земельної ділянки під двором та частиною городу 124,9 кв. м.

Вхід на частину земельної ділянки № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві, що виділяється ОСОБА_3 здійснюватиметься через хвіртку № 3 та ворота № 2 з вулиці 6 Інгульська. Вхід на частину земельної ділянки № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві, що виділяється ОСОБА_5 здійснюватиметься через ворота № 7 з боку вулиці 5 Інгульської в місті Миколаєві.

Обидва варіанти дослідження передбачають відхід від ідеальних часток співвласників та наявність компенсації за збільшення частки, зокрема збільшується частина ОСОБА_8.

У судовому засіданні позивач категорично відмовився від першого варіанту запропонованого висновком експерта та наполягав на поділі та визначенні порядку користування земельною ділянкою за другим варіантом експертизи. Відповідач наполягав на першому варіанті, який відповідає порядку що склався.

Згоди щодо визначення порядку користування земельною ділянкою за варіантом, який влаштовував би обох співкористувачів, сторони не досягли.

В матеріалах справи міститься відзив відповідача в якому просить провести поділ домоволодіння № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель та споруд за варіантом № 1 експертно-будівельного дослідження № 149/17 та просить встановити порядок користування земельною ділянкою по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві за варіантом № 1 експертно-будівельного дослідження № 149/17.

Відповідно до відповіді на відзив позивач просить провести поділ домоволодіння № 63 по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель та споруд за варіантом № 2 експертно-будівельного дослідження № 149/17 та просить встановити порядок користування земельною ділянкою по вулиці 6 Інгульська в місті Миколаєві за варіантом № 2 експертно-будівельного дослідження № 149/17.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч.1 ст.183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася»

На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості».

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку.

Як розяснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розвязанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності.

Суд не може прийняти висновок експерта ОСОБА_9 у якості достатнього доказу, оскільки для проведення експертизи надавались лише копія технічного паспорта на будинок станом на 21.11.2009 року, копія свідоцтва про право власності на 77/100 часток від 25.05.1989 року та договір дарування 23/100 частки домоволодіння від 16.08.2017 року. Матеріали інвентарної справи МБТІ експертом не досліджувались, геодезична зйомка земельної ділянки не витребовувалась, при розроблені варіантів експертом не враховані побажання відповідача.

Також згідно пояснень сторін, фотографій та інших доказів, досліджених у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_5 є особою похилого віку та інвалідом 2 групи. Вихід на вул. 5 Інгульську не може бути використаний ним як постійний вхід та вихід на земельну ділянку оскільки дорога там йде під нахилом, не містить дорожнього покриття та постійно розмивається дощами. Також порядок користування земельною ділянкою з моменту купівлі будинків у 1987 році та станом на 2017 рік був встановлений між тодішніми співвласниками внаслідок чого був встановлений капітальний камяний паркан з хвірткою для входу та виходу відповідача на вулицю 6 Інгульську. Тобто протягом 30 років існував певний порядок користування житловими і нежитловими приміщеннями та спорудами та земельною ділянкою, які передбачали вихід на вул. 6 Інгульську кожному зі співвласників.

Актом обстеження від 16.05.2018 року встановлено, що водопостачання у ОСОБА_5 відбувається через ОСОБА_10, який є сусідом та мешкає за адресою вул. 6 Інгульська 61, що підтверджує пояснення відповідача щодо ненадання ОСОБА_3 можливості самостійного підключення до водопостачання.

Таким чином, враховуючи, що здійснити поділ (виділ) житлового будинку з дотримання прав усіх співвласників, відповідно до належних сторонам часток та визначити порядок користування земельною ділянкою без відхилу від ідеальних часток неможливо, враховуючі неповність висновку експерта, з огляду на відсутність згоди співвласників щодо варіанту розподілу домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити .

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки майна, що є спільною частковою власністю та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «24» вересня 2018 року.