№ 336/2836/18
провадження № 2/336/1900/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2018 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості будівельних матеріалів та робіт, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23.05.2018 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що у 1998 р. її з ОСОБА_2 батьки вирішили придбати дачу, для чого мати ОСОБА_3 вступила до садівничого товариства «Восход» та отримала у користування ділянку № 20. Це товариство знаходиться на території Михайлівської ради Вільнянського району.

Оскільки для батьків така ділянка була замала, то у 1999 р. вони придбали для себе будинок та земельну ділянку побільше у с.Сергіївка Вільнянського району, а дачну земельну ділянку № 20 запропонували їй, на що вона погодилась. На той час на земельній ділянці був побудований маленький садовий будиночок із однієї кімнати без опалення. Тому для покращення умов, вона з чоловіком ОСОБА_4 та з дозволу матері ОСОБА_3, в 2003 р. прибудували до нього ще одну кімнату та облаштували піч. Частину будівельних робіт чоловік виконав самостійно, а частину пічник. Але за вказаний час ніяких документів на підтвердження виконаних робіт та сплачених сум в неї не збереглося.

В 2007 р. вони з чоловіком вирішили збільшити площу будинку та облаштувати в ньому каналізацію і водопровід. Для цього винаймали окремих фахівців.

Так, 05.04.2007 р. позивач уклала договір підряду із ОСОБА_5, який з бригадою за 6 наступних місяців побудували фундамент під нову частину будинку, нові стіни, мансарди поверх над старим та новим будинком, новий дах, металеві сходи на другий поверх, а також зробили зливну яму. Вартість усіх виконаних у 2007 р. робіт склала 32 000 грн.

У 2008 р. вони продовжили будівництво. 03.05.2008 р. вона уклала договір підряду із ОСОБА_6, який із помічниками до 10.10.2008 р. прибудували до нового будинку кухню-їдальню та санвузол, обшили будинок сайдингом, утеплили мінеральною ватою дах, облаштували електропроводку, теплу підлогу, на стіни встановили гіпсокартон, в кухні та санвузлі поклали кахель, встановили душову кабіну, раковину, унітаз, каналізаційні стоки, водопровід. Вартість виконаних за вказаним договором робіт склала 28 000 грн.

Крім того, за договором № 21156 від 04.05.2008 р. із ПП ОСОБА_7 в будинку було встановлено 7 металопластикових (встановлено 5 нових та замінено 2 старі вікна), вартістю 11720 грн.

Також в 2008 р. було виконано роботи по облаштуванню нових кімнат. Так за договором підряду, який нею було укладено 04.09.2008 р. із ОСОБА_8, останній зробив утеплення стель та стін пінопластом у трьох кімнатах, а також обшив стіни євро дошкою, а стелі сайдингом. Вартість виконаних за вказаним договором робіт склала 4000 грн.

У 2009 р., а саме 05.06.2009 р. вона уклала договорі підряду із ОСОБА_9, який художньо оформив розписом три стіни у кімнатах, що коштувало 1600 грн.

Крім переліченого, вона з чоловіком самостійно в 2008 р. зробили доріжки у дворі із бетону та плитки, а також облаштували біля будинку терасу: підготували ділянку, поклали тротуарну плитку, зробили навіс із шиферу.

Вартість будівельних матеріалів, використаних на всі вказані вище роботи, на які у неї збереглися квитанції та чеки, складає 48 714,66 грн.

На час будівництва нею будинку, мати ОСОБА_3 на земельну ділянку та будинок не претендувала, була згодна, що все побудоване належить ОСОБА_1 та її родині.

З 1999 р. по цей час вони доглядають за земельною ділянкою, сплачують членські внески, електроенергію, воду.

11.03.2017 р. їх з відповідачем мати ОСОБА_3 померла. Позивач вирішила оформити ділянку № 20 на себе. Для цього звернулась з заявою до СТ «Восход», надала акт підписаний сусідами про те, що 17 років саме її родина користувалась ділянкою, побудувала на ній будинок. Голова садівничого товариства повідомив ОСОБА_1 про те, що є заява ОСОБА_3 від 20.09.2014 р. за якою остання бажає переоформити ділянку № 20 на відповідача ОСОБА_2 Рішенням загальних зборів від 11.10.2014 р. ОСОБА_10 було прийнято в члени товариства та відповідачу була надана в користування земельна ділянка № 20.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_11, користується в СТ «Восход» ще декількома іншими ділянками, але добровільно переоформити на неї ділянку № 20 відмовляється, вона змушена звернутись до суду.

Оскільки ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_2 до будівництва будинку на земельній ділянці № 20 в СТ «Восход» ніякого відношення не мають, то на теперішній час будинок є майном безпідставно набутим відповідачем.

З урахуванням того, що вона не може ні оформити на себе, ні розпорядитись будинком, вважає, що має право на отримання відшкодування понесених нею витрат на будівельні матеріали та оплату виконаних робіт, оплачених послуг.

Згідно рахунку-фактури № 45 від 10.10.2018 р. вартість тих будівельних матеріалів, які було витрачено на будівництво у цінах 2018 р. складає 103 527,70 грн.

З урахуванням індексів інфляції, підтверджених довідками ГУ статистики у Запорізькій області від 24.04.2018 р. № 10-05/310, № 10-05/311, № 10-05-312, № 10-05/313, № 10-05/314, вартість оплачених робіт та послуг на 01.04.2018 р. складає:

з 01.10.2007 р. по 01.04.2018 р. індекс інфляції 399,3% х 32 000 грн. = 127 776 грн.;

з 04.05.2008 р. по 01.04.2018 р. індекс інфляції 328,8% х 11 720 грн. = 38 535,36 грн.;

з 25.09.2008 р. по 01.04.2018 р. індекс інфляції 320,5% х 4 000 грн. = 12 820 грн.;

з 10.10.2008 р. по 01.04.2018 р. індекс інфляції 320,5% х 28 000 грн. = 89 740 грн.;

з 20.07.2009 р. по 01.04.2018 р. індекс інфляції 280,3% х 1600 грн. = 4484 грн., що разом складає 273 356,16 грн.

Таким чином, розмір усіх її витрат складає 103 527,70 грн. + 261 842,17 грн. = 376 883,86 грн.

Посилаючись на ст.ст.1212-1214 ЦК України, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь 376 883,86 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3769 грн.

Ухвалою судді від 31.05.2018 р. було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.06.2018 р.

27.06.2018 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 05.09.2018 р.

05.09.2018 р. у розгляді справи оголошено перерву до 27.09.2018 р. на підставі ч.1 ст.240, ст.224 ЦПК України для повторного виклику свідка.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача просив в судовому засіданні, посилаючись на відсутність правових підстав, відмовити в задоволенні позову через його необгрунтованість та недоведеність.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту, тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов'язання.

Отже, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом задоволення позову до володільця з підстав, передбачених ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин безпосередньо між власником та володільцем майна, який його набув без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.6 ст.376 ЦК україни особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом встановлено, що у період з 1999 р. по 2017 р. подружжя ОСОБА_1 позивач та її чоловік, користувалися земельною ділянкою № 20, яка знаходиться на території Михайлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області та була надана матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 садівничим товариством «Восход» в 1998 р.

У вказаний період часу подружжя ОСОБА_1 провели низку ремонтних та будівельних робіт по реконструкції та добудові садового будинку, що розташований на вказаній земельній ділянці та її облаштуванню.

Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_5, а також підтверджуються наданими позивачем копіями договорів підряду та актів приймання виконаних робіт, товарних чеків та накладних (а.с.10-26), оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні.

Згідно рахунку фактури № 45 від 10.03.2018 р. (а.с.27-28) вартість будівельних матеріалів, які були витрачені на будівництво, у цінах 2018 р. складає 103 527,70 грн.

Рішенням загальних зборів СТ «Восход» від 11.10.2014 р. земельну ділянку № 20 СТ «Восход» було надано у користування ОСОБА_11 (а.с.30), який з серпня 2017 р. фактично користується будинком та земельною ділянкою.

Надаючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що позивач не має змоги отримати безпідставно набуте ОСОБА_11 майно у вигляді будівельних матеріалів на загальну суму 103 527,70 грн., суд дійшов висновку, що на підставі ст.1213 ЦК України, їх вартість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Правових підстав, визначених ст.ст.1212-1214 ЦК України для стягнення з відповідача на корить позивача грошових коштів, витрачених ОСОБА_1 на оплату виконаних робіт та послуг, в сумі 273 356,16 грн. з урахуванням індексу інфляції, суд не встановив.

На підставі п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_15 Григорівни до ОСОБА_2 про стягнення вартості будівельних матеріалів та робіт задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м.Запоріжжя, вул..Декабристів, 15, РНОКПП НОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 103 527,70 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1035,34 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Дмитрюк