Справа № 331/2653/18
Провадження № 2 /331/1546/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є.

за участю секретаря : Хащук В.Д.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача : ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою 175 в будинку 44 по вул. Шкільна в м. Запоріжжя.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачі у вказаній квартирі не проживають з 2012 року без поважної причини , комунальні послуги не сплачують, чим порушують її права як власника.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2018 провадження по справі відкрито, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

21 червня 2018 року по вказаній справі було ухвалене заочне рішення , яке було скасоване ухвалою суду від 18 вересня 2018 року.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог просив відмовити за їх безпідставністю .

Відповідачка ОСОБА_5 , належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила , відзив на позов не надала, в зв»язку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у її відсутність .

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 26 січня 1991 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2018 року встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг в спірному житловому приміщенні зареєстровані: ОСОБА_5 з 18.03.2010 року по теперішній час, та ОСОБА_4 з 28.05.2008 року по теперішній час.

17 червня 2010 року шлюб між ОСОБА_6 на ОСОБА_4 було розірвано.

07.03.2016 року ОСОБА_6 помер, що сторонами не оспорювалося.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 цього Кодексу(користування житлом на платній основі).

Стаття 64 ЖК України до членів сімї власника квартири відносить дружину наймача, їх дітей і батьків. Зазначена норма також встановлює, що членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (ч. 2). Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї (ч. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто , зазначені норми чинного законодавства , визначають спосіб захисту порушеного права власника у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Проте, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_1, оскільки заочне рішення Жовтневого районного суду у справі № 331/2876/17 від 28 вересня 2017 , на яке вона посилається як на підставу набуття права власності на спірне майно, було скасоване ухвалою Жовтневого районнолго суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2018 року.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи, що судом не встановлено порушення будь-яких особистих прав ОСОБА_3 у зв»язку з реєстрацією відповідачів у спірному житловому приміщенні, наразі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 існує спір щодо спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_6, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі ст. ст. 383, 391,405 ЦК України, Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 19 жовтня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

19.10.2018