ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року

м. Харків

Справа № 643/5842/16-ц (категорія: інші)

Провадження № 22-ц/818/117/18

Харківський апеляційний суд у складі :

головуючого: - Кіся П.В.,

суддів - Бурлака І.В.

- Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року у складі судді Нев'ядомського Д.В.

у цивільній справі № 643/5842/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за межі України без згоди батька

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, -

встановив:

10 квітня 2018 року ОСОБА_7 звернувся у суд з зустрічним позовом до відповідачів, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив позбавити батьківських прав ОСОБА_5. та визначити місцем проживання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання його батька, тобто позивача за зустрічним позовом ОСОБА_7, вказуючи: що відповідачка спрямовані на її адресу грошові кошти у якості аліментів використовує не за призначенням, не на утримання сина, а на задоволення своїх потреб; що вона ніде не працює, зловживає психотропними препаратами, поводить себе неадекватно, систематично залишає дитину без догляду зі сторонніми особами, що така її поведінка призвела до хвороби сина; що відповідачка поставила собі за мету не піклування сином, а влаштування безтурботного особистого життя шляхом укладення фіктивного шлюбу з іноземцями; що відповідачка за допомогою підроблених документів та фальсифікації доказів намагається позбавити його батьківських прав щодо дитини, вивезти сина ОСОБА_7 за межі держави України.

Крім того, 09.07.2018 року ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову і просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- передачі йому малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення належного виконання рішення суду по цивільній справі № 643/13374/13-ц про встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною;

- заборонити виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_7 за межі України (в Португалію) у супроводі біологічної матері;

- до набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-якій формі вчиняти будь-які дії щодо зміни проживання та вивезення його сина - малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі м.Харкова - без згоди батька - ОСОБА_7 та залишати дитину з будь-якими особами, зокрема біологічної матері його сина ОСОБА_5

Обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_7 посилається на викладені в позовній заяви обставини негативної поведінки відповідачки ОСОБА_5., а також вказує, що вона систематично створює перешкоди у виконанні рішення суду, яким встановлено порядок його спілкування з дитиною, що вона всі свої дії спрямовує на позбавлення його будь-якої можливості спілкуватися з сином, не переймаючись при цьому інтересами дитини.

Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, призведе до ускладнення вирішення спору, а у разі вивезення дитини за межі України зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення його позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року в задоволені заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_7 вказує, що судом першої інстанції допущені суттєві порушення норм процесуального права, що суд вочевидь надає перевагу протилежній стороні у спорі, створюючи їй сприятливі умови для зловживання правами як у взаємовідносинах, пов'язаних зі здійсненням батьківських прав, так і в процесу вирішення спору у даній справі, позбавивши його будь-якої надії на законне і справедливе вирішення справи.

ОСОБА_5. та представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відзив на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, явку представників не забезпечили, про причину невиконання процесуальних обов'язків, передбачених частиною 2 статті 43 ЦПК України, не повідомили.

Зважуючи на викладене, а також на положення ст.ст.371, 372 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за їх відсутністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого ОСОБА_7 судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується наданими апеляційному суду матеріалами, що в провадження Київського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за межі України без згоди батька та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_10, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення позивачки за первісним позовом батьківських прав та визначення місця проживання дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між сторонам склалися вкрай неприязні стосунки, кожен з них регулярно звертається до правоохоронних органів та в суди із заявами про правопорушення.

Постановляючи 11 липня 2018 року ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_7 від 09.07.2018 року про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що викладена ОСОБА_7 в цій заяві про забезпечення позову шляхом передачі йому дитини та вивезення ним же із містка Харкова без згоди іншого батька є фактично тотожною його позовній вимозі, а відтак суперечить завданню цивільного судочинства.

Колегія суддів повністю погоджується з ухвалою суду в цій частині, оскільки частиною 10 статті 150 ЦПК України так і передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду про відмову у вжитті тимчасової заборони, тобто до вирішення спору по суті, вивезення неповнолітнього ОСОБА_7 за межі України з підстав, начебто, невідповідності такого заходу статті 150 ЦПК України.

Усупереч вимог п.3 частини 1 статті 260 ЦПК України суд в ухвалі від 11 липня 2018 року не вказав якій саме нормі із десяти частин статті 150 ЦПК України не відповідає зазначені в заяві ОСОБА_7 вимога про заборону вивезення дитини за межі України без згоди батька за наявності невирішеного спору про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, пунктом 2 частини 1 статі 150 ЦПК України прямо передбачено такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії.

Крім того, пунктом 10 частини 1 статі 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено і іншими заходами, ніж перелічені в цій частині, необхідними для забезпечення ефективного захисту або неволення порушених чи ос порених прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Особливості спірних правовідносин, наявність невирішених взаємовиключних позовних вимог, а також наявність даних про реальну можливість безстрокового вивезення відповідачкою (за зустрічним позовом) чи іншими особами за її дорученням неповнолітньої дитини ОСОБА_7 свідчить про реальну загрозу неможливості виконання в такому випадку рішення суду про задоволення позову ОСОБА_7

В такому разі не можна вважати повну відмову суду у задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення позову такою, що узгоджується з завданням та основними засадами цивільного судочинства, передбачених статтею 2 ЦПК України, та змісту статті 149 ЦПК України, частиною 2 якої передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, заява ОСОБА_7 в частині забезпечення позову шляхом заборони вивезення неповнолітньої дитини ОСОБА_7 за межі України без згоди обох батьків до вирішення спору по суті підлягає задоволенню, оскільки є зваженим заходом, який з одного боку забезпечить розгляд справи і виконання рішення, а з іншого в найменшій мірі зачіпає інтереси дитини та не порушує уклад її життя.

Інші вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 149, 150, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 та ч.3 ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року змінити.

Заяву ОСОБА_9 від 09.07.2018 року про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити виїзд неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без обопільної згоди батьків до вирішення спору у даній цивільній справі.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина