Справа № 524/4631/18
Провадження № 2/524/1901/18
04.10.2018 року Автозаводський районний суд м Кременчука у складі головуючого судді Предоляк О.С, при секретарі судового засідання Гладкій К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-
В С Т А Н О В И В:
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком 42 по вулиці Володимира Винниченка у м Кременчуці Полтавської області.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що їй на праві власності належить будинок 42 по вулиці Володимира Винниченка м Кременчуці.
У вказаному житловому приміщені зареєстрований, крім інших, її брат ОСОБА_2, але не проживає з 1999 року.
Стверджує, що жодних перешкод у користуванні житлом не створювала, останній ніколи не мешкав, проживає зі сім»єю по вул Ковальова, 28 у м Кременчуці, з нею не спілкується.
До суду подана заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у відсутність відповідача не заперечує.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула. Про дату розгляду справи повідомлялась.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Повідомлявся судом належним чином, судова повістка направлена відповідачу засобами рекомендованого поштового звязку по місцю реєстрації, місцю можливого проживання, зазначеного у позові та оголошенням на сайті судової влади .
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 будинок 42 по вулиці Орджонікідзе у м Кременчуці Полтавської області належить на праві власності ОСОБА_1.
У витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно містяться відомості щодо реєстрації будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою будинок 42 по вулиці Орджонікідзе у м Кременчуці на праві приватної власності за ОСОБА_1.
Згідно з домової книги будинку 42 по вул. Орджонікідзе у м Кременчуці зареєстровано місце проживання, крім інших, відповідача ОСОБА_2 з 12.10.1999року підставою реєстрації зазначено заміна паспорту на новий, відомості щодо поживання відсутні.
Відповідно акту від 22 травня 2018 року складеного ТОВ «Житлорембудсервіс » та засвідченого підписами ОСОБА_5 та ОСОБА_6, встановлено, що ОСОБА_2 фактично не проживає з 12.10.1999 року по теперішній час у будинку 42 по вулиці Володимира Винниченка у м Кременчуці.
Позивачі зазначає, що є необхідність розпорядиться, належним їй нерухомим майном..
Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).
Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).
Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).
Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку, належному позивачу, понад один рік, суд дійшов висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим будинком.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391, 405 ЦК
України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком 42 по вулиці Володимира Винниченка у м Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк