Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2558/18
Провадження №: 2/332/1286/18
03 жовтня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/2558/18 (провадження №2/332/1286/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньоїдитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду до відповідача ОСОБА_2 із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки з тих підстав, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року. Від спільного життя мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем. З грудня 2017 року подружжя проживає окремо та дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, яка працює медсестрою та отримує дохід на рівні мінімальної заробітної плати. Домовленості щодо сплати аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований дозувальником у ПрАТ «Укрграфіт», а тому має змогу сплачувати аліменти в установленому законом порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином,в установленому законом порядку. Через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує та просить розглянути справу у її відсутності. Додатково підтверджує, що відповідач ОСОБА_2 інших дітей не має(а.с.22).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, відзив на позовну заяву він не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчить його розписка в отриманні копії позовної заяви з доданими до неї документами, а також судової повістки про виклик до суду(а.с.21). Але до суду відповідач не з?явився без повідомлення причин, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, також як і не надходило відзиву на позовну заяву. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечувала в поданій нею до суду письмовій заяві.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст. 27 вище вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Положеннями ч.8,9 ст. 7 Сімейного кодексу України(далі СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2(а.с.5).
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3встановлено, що сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком в свідоцтві про народження дитини зазначений відповідач ОСОБА_2, матір?ю зазначена позивач ОСОБА_1(а.с.6). Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини(ст.141 Сімейного кодексу України).
У відповідності до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, положеннями даної норми передбачений саме обов'язок, а не право батьків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття і цей обов'язок стосується обох батьків. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що малолітня дочка сторін ОСОБА_3 на даний час проживає разом із її матір»ю - позивачем ОСОБА_1, що підтверджується актом про фактичне проживання від 13.08.2018 року(ас..8).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом(ч.1 ст.183 СК України). Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у частці від його доходу, а саме у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на ту обставину, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід.
Положеннями ч.2 ст. 182 СК України визначено, щорозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Судом встановлено, що відповідач аліменти більш нікому не сплачує, інших малолітніх, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працевлаштований, та має постійний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати.При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд, у відповідності зі ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі ? частки заробітку (доходу) батька, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
При цьому суд враховує, що відповідач є молодою особою працездатного віку, а також виходить з того, що відповідно до вимог ст. 180 СК України передбачено саме обов'язок, а не право батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.Крім того, суд, при вирішенні спору по суті, враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704,80грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду.
Керуючись ст.ст. 141, 180, 181-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268,274-279,280-282ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) судовий збір на користь держави у розмірі 704,80грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складенета підписане суддею 03 жовтня 2018 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Андрюшина Л.А.