Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 340/646/16-ц

провадження № 61-25154св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Верховинська центральна районна лікарня Івано-Франківської області,

представник відповідача - Федюк Валентина Дмитрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року у складі судді Атаманюка Р. І. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року у складі колегії суддів: Максюти І. О., Василишин Л. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Верховинської центральної районної лікарні Івано-Франківської області (далі - Верховинська ЦРЛ) про визнання незаконним і скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що він працює на посаді завідувача господарством Верховинської ЦРЛ. Наказом головного лікаря Верховинської ЦРЛ від 10 жовтня 2016 року № 131 йому було оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків, а саме: невиконання протокольних доручень і вимог посадової інструкції.

Вважав, що наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є незаконним, оскільки підставою для його прийняття стали неприязні стосунки із керівництвом лікарні, а не порушення ним трудової дисципліни. Крім того, у порушення вимог статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення керівництво Верховинської ЦРЛ не зажадало від нього письмових пояснень при прийнятті цього наказу.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просив визнати незаконним і скасувати наказ головного лікаря Верховинської ЦРЛ від 10 жовтня 2016 року №131 про накладення дисциплінарного стягнення.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказ головного лікаря Верховинської ЦРЛ від 10 жовтня 2016 року № 131 відповідає вимогам трудового законодавства, у ньому зазначено, які трудові обов'язки не було виконано позивачем, у чому полягає суть дисциплінарного проступку, наявність протиправних дій позивача та його вини, тому підстав для визнання його незаконним немає, дисциплінарне стягнення у виді догани застосовано правомірно.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що під час розгляду справи було встановлено, що позивач без поважних причин, з його вини, допустив неналежне виконання своїх трудових обов'язків, визначених у протокольних дорученнях Верховинської ЦРЛ від 05 вересня 2016 року, від 19 вересня 2016 року і від 22 вересня 2016 року, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. При цьому відповідачем дотримано вимоги статей 148, 149 КЗпП України щодо строку і порядку застосування дисциплінарного стягнення, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували, що обов'язковою умовою притягнення до відповідальності є наявність дисциплінарного проступку, до складу якого входить суб'єктивна сторона, тобто психічне ставлення робітника до неправомірної дії (бездіяльності). Наявність вини і умислу є обов'язковою складовою суб'єктивної сторони. Як вбачається з наданих роботодавцю пояснень, причиною неповного виконання завдань, визначених у протокольних дорученнях, є неналежне матеріальне забезпечення та відсутність матеріалів та обладнання, що фактично виключає його вину у вчиненні проступку. Отже, підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності немає. Крім того, у порушення вимог статті 149 КЗпП України відповідач не отримав від нього пояснень з приводу підстав притягнення його до дисциплінарної відповідальності та його не ознайомлено з оскаржуваним наказом у встановлені трудовим законодавством строки.

У листопаді 2017 року Верховинська ЦРЛ подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що суди дійшли правильного висновку, що ОСОБА_1 правомірно, за порушення трудової дисципліни, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за невиконання ним протокольних доручень і вимог посадової інструкції, а не внаслідок неприязного, як він стверджує, ставлення до нього. При цьому, ці порушення були систематичними і неодноразовими, оскільки ним не виконані протокольні доручення від 05 вересня 2016 року, від 19 вересня 2016 року і від 22 вересня 2016 року. З цими протокольними дорученнями ОСОБА_1 було ознайомлено під розписку. У зв'язку з невиконанням позивачем цих доручень було порушено санітарно-гігієнічні, протипожежні норми та правила безпеки, не підготовлено лікарню до опалювального сезону.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 18 жовтня 1999 року працює на посаді завідувача господарством Верховинської ЦРЛ на умовах безстрокового трудового договору і здійснює свою діяльність відповідно до вимог посадової інструкції від 22 серпня 2016 року № 381, згідно з якою завідувач господарством - це працівник, який керує господарською службою, організацією роботи цієї служби, розвитком матеріально технічної бази, дотримання правил технічної експлуатації і підпорядковується безпосередньо головному лікарю Верховинської ЦРЛ. Завідувач господарством забезпечує ефективне виконання закріплених за ним напрямів діяльності закладу, несе відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією інструкцією обов'язків та (або) невикористання наданих прав, за дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, неналежне виконання посадових обов'язків, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежного і цивільного захисту Верховинської ЦРЛ, за невиконання або неналежне виконання розпоряджень головного лікаря.

Наказом головного лікаря Верховинської ЦРЛ від 10 жовтня 2016 року № 131 ОСОБА_1 було оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків (а. с. 4).

Підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення було невиконання протокольних доручень і порушення вимог посадової інструкції.

Так, із протокольного доручення від 05 вересня 2016 року № 25 вбачається, що завідувачу господарством ОСОБА_1 на оперативній нараді Верховинської ЦРЛ під розписку було доручено до кінця дня почистити усі колодязі із водозабором, викачати каналізацію біля лабораторії, відремонтувати піч в тубкабінеті, почистити котел в терапії.

Дані види робіт позивачем не було виконано у повному обсязі, що підтверджується протокольним дорученням від 19 вересня 2016 року № 27, яким йому повторно було доручено відремонтувати піч в тубкабінеті та зобов'язано розробити графік роботи працівників по закачці води, вимести каміни в інфекційному відділенні, зробити заземлення в операційній та надати дані по вогнегасниках по всіх закладах охорони здоров'я району.

Протокольним дорученням від 22 вересня 2016 року завідувачу господарством було доручено до кінця дня розробити систему роздільного сміттєзбирання та ввести її у дію з 26 вересня 2016 року із щоденним контролем за виконанням.

26 вересня 2016 року на робочій нараді з працівниками господарської служби Верховинської ЦРЛ за участю головного лікаря було заслухано питання про роботу служби і про підготовку лікарні до опалювального сезону. Відповідно до протоколу цієї наради робота завідувача господарством ОСОБА_1 є вкрай незадовільною, порушено терміни підготовки установи до опалювального сезону, не виконуються вимоги посадової інструкції, не усуваються проблеми, які виникають у процесі роботи Верховинської ЦРЛ в господарській частині, працівники господарської служби висловлювили небажання працювати під керівництвом ОСОБА_1 За допущені порушення рекомендовано притягнути завідувача господарством до відповідальності.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов'язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов'язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов'язків; вина працівника; наявність причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов'язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов'язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з'ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов'язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов'язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов'язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Так, згідно з положенням про господарську службу Верховинської ЦРЛ, затвердженим 15 липня 2015 року головним лікарем Верховинської ЦРЛ, завідувач господарством здійснює керівництво діяльністю господарської служби і персонально відповідає за виконання покладених на господарську службу завдань, розподіляє обов'язки між працівниками господарської служби, забезпечує підвищення їх ділової кваліфікації і професійного рівня, дотримання трудової і виконавчої дисципліни, сприяє матеріальному і моральному стимулюванню працівників, аналізує результати роботи і вживає заходи щодо підвищення ефективності діяльності господарської служби, забезпечує виконання доручень керівництва.

Також судом установлено, що до складу господарської служби Верховинської ЦРЛ, завідувачем якої є позивач, на час виникнення спірних правовідносин входили: опалювач (1 особа), оператори-кочегари (12 осіб), електрик (1 особа), робітник по ремонту меблів (1 особа), робітники (2 особи), слюсар котельні (1 особа).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивач без поважних причин, з його вини, допустив неналежне виконання своїх трудових обов'язків, визначених у протокольних дорученнях Верховинської ЦРЛ від 05 вересня 2016 року, від 19 вересня 2016 року і від 22 вересня 2016 року, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. При цьому, відповідачем дотримано вимог статті 149 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 27 вересня 2016 року були надані пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які обґрунтовано їх спростували.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк