Ухвала

Іменем України

05 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 362/88/14

провадження № 61-44298ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2018 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулась до суду із заявою, в якій просило замінити стягувача у виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі

№ 362/88/14-ц з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Заяву мотивовано тим, що 29 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/42, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 223381544, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6 перейшло до ПАТ «КІБ». Крім того, 29 червня 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 114/42-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від

25 грудня 2007 року № 223381544 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від

09 листопада 2017 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні задоволено. Змінено стягувача у виконанні рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/88/14-ц з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від

09 листопада 2017 року залишено без змін.

12 вересня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно досліджено докази у справі, не витребувано належних, достовірних та допустимих доказів, які були підставою для заміни стягувача у виконавчому провадженні. Заміна кредитора з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», відповідно до укладеного договору відступлення права вимоги, повинна відбутися шляхом постановлення судом відповідної ухвали про заміну сторони виконавчого провадження і лише тоді ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» має право відступлення права вимоги за кредитним договором іншій особі, тобто

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом суть правонаступництва полягає в переході прав та обов'язків, що особисто не пов'язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Так, підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції), за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин доводи касаційної скарги про те, що ухвалені судами першої та апеляційної інстанції судові рішення у справі є незаконними та винесені з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права є безпідставними, касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 14 серпня 2018 року в справі зазаявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська