Справа № 500/815/18
Провадження № 2/500/1570/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування ОСОБА_4 райдержадміністрації та орган опіки та піклування ОСОБА_4 міської ради, про усунення перешкод та встановлення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи орган опіки та піклування ОСОБА_4 райдержадміністрації та орган опіки та піклування ОСОБА_4 міської ради, про усунення перешкод та встановлення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 31.10.2008 року по 20.09.2013 року сторони знаходилися у шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 20.09.2013 року шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 розірваний на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, дитина залишилася проживати із матірю та бабусею ОСОБА_3 за адресою: вул.Польова,18, с.Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області. 14.10.2013 року згідно з висновком органу опіки та піклування ОСОБА_4 районної державної адміністрації (№М-320-21-06) було визначено право прийняття участі у спілкуванні з сином та у його вихованні згідно наступного порядку: кожної другої суботи місяця з 10-00 до 13-00 год. за місцем його проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а також дозволити спільне відвідування логопеда. Проте відповідачка ігнорувала таке рішення, чинила перешкоди спілкуванню позивача з сином та взяття участі у його вихованні. Зустрітися з дитиною йому дозволили лише один раз, в присутності відповідачів та навіть не пустили до двору. Відповідачка ОСОБА_2 працює за кордоном та досить часто її не має вдома. Дитина лишається з бабусею ОСОБА_3, яка також перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дитиною. Крім того, за адресою бабусі дитина зараз не проживає, позивач дізнався, що ОСОБА_2 разом із дитиною переїхали до м.Ізмаїл, адресу не повідомила, що робить неможливим побачення. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином, визначити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з сином шляхом: визначення систематичних зустрічей кожну першу та третю суботу та неділю місяця з 10-00 год. суботи до 16-00 год. неділі у м.Ізмаїлі та м.Болграді без присутності матері та бабусі ОСОБА_3 з можливістю залишення неповнолітнього ОСОБА_5 ночувати у батька за місцем проживання та спільного проведення ними цього часу без обмежень переміщення, відвідування ОСОБА_1 учбових закладів з ціллю ознайомлення з учбовою успішністю його сина ОСОБА_5 й відвідування ОСОБА_1 культурно-масових заходів, в яких приймає участь його син, а також з можливістю, у випадку особових обставин, повязаних зі здоровям неповнолітнього, відвідування ОСОБА_1 сина ОСОБА_5 в тому місці, де він буде знаходитись на той момент часу, дозволу батькові в період літніх шкільних канікул оздоровлювати сина протягом 14 днів з виїздом в зони відпочинку, заклади відпочинку, санаторно-курортні заклади, встановлення необмеженого спілкування з ОСОБА_5 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів звязку, у тому числі Skype, забезпечення переносу побачення у разі, якщо ОСОБА_5 не може прийняти участі у зустрічі з будь-яких поважних причин.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, та просили суд їх задовольнити.

Відповідачки в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, 27.03.2018 року надали суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що за весь час батько відвідав дитину один раз за два роки, з 2014 року по 2016 роки, та один раз у 2017 році на день народження. За увесь цей період дитина батька більше не бачила, так як ОСОБА_1 постійно знаходиться у рейсі, а по приходу відвідував сина дуже рідко. На теперішній час позивач виявив бажання побачитися з дорослим сином, та вирішив його навідувати в школі, проте це наносить психологічний стрес дитині, в результаті чого трапляються напади задухи. Після навідування батька до школи дитина відмовляється відвідувати школу, погрожує матері, що втече зовсім з неї. Відповідачки вказують, що позивач не враховує інтереси дитини та графік зустрічей позивача, який би не порушував режим його дня та навчання, не відривав би його від нормального, звичайного середовища, та не заважав би нормальному існуванню. Пояснили, що погоджуються з визначеним порядком участі батька у спілкуванні та вихованні з дитиною, як це рекомендував орган опіки та піклування в своєму висновку.

В судовому засіданні представник відповідачок частково заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що дитина не бажає спілкуватися з батьком та просила визначити порядок спілкування позивача з сином таким чином, щоб їх зустрічі відбувалися на території с.Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області за місцем проживання дитини, заперечувала щодо зустрічей батька з дитиною без присутності матері та бабусі, а також поїздок батька з дитиною та можливістю залишення дитини ночувати у батька за його місцем проживання. Також заперечувала щодо надання дозволу батькові в період літніх канікул оздоровлювати сина протягом 14 днів з виїздом в зони відпочинку, оскільки батько не зможе надати медичну допомогу дитині у випадку, якщо така знадобиться, оскільки дитина хворіє на астму, потребує нагляду лікаря та бувають випадки коли потрібно надати першу допомогу у звязку з приступом.

Представники третіх осіб органу опіки та піклування ОСОБА_4 районної державної адміністрації та орган опіки та піклування ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявилися, сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань по справі не надали.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів, свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №095628, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції Одеської області 31.10.2008 року (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №175571, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області 02.04.2009 року (а.с.8).

Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.09.2013 року (а.с.11).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторони проживають окремо, малолітня дитина ОСОБА_5 проживає з матірю та бабусею, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 157 СК України передбачено обов'язок батьків, котрі проживають окремо, брати участь у вихованні дитини, вони мають право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що, батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

При розгляді матеріалів справи суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З позовної заяви та показів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 вбачається, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу участі позивача ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 На час звернення з позовом до суду позивач ОСОБА_1 не мав систематичних побачень з сином, не міг дійти згоди з відповідачкою ОСОБА_2 щодо його побачень з дитиною, отже нею чинилися перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновком органу опіки та піклування ОСОБА_4 районної державної адміністрації про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_5, 17.03.2009року народження за № М-320-21-06 від 14.10.2013 року, надано батькові ОСОБА_1 право навідувати сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної другої суботи місяця з 10-00 до 13-00 год. за місцем його постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а також дозволені спільні відвідування логопеда батька з сином. Попереджено батьків, бабусю ОСОБА_3 та дідуся ОСОБА_11 про неприпустимість підбурення дитини проти кожного з батьків (а.с.10).

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Визначаючи участь позивача у вихованні дитини, мають бути дотримані умови щодо гармонійного розвитку дитини, можливість збереження повноцінного спілкування з батьком, забезпечення можливостей кожного з батьків для реалізації прав та обовязків по участі у вихованні своєї дитини.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 успілкуванні з сином ОСОБА_5 та визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5: систематичні зустрічі кожну першу та третю суботу з 10.00 до 16.00 години без присутності матері та бабусі ОСОБА_3 та без обмежень переміщення; відвідування ОСОБА_1 учбових закладів з ціллю ознайомлення з учбовою успішністю його сина ОСОБА_5 й відвідування ОСОБА_1 культурно-масових заходів, в яких приймає участь його син ОСОБА_5, а також з можливістю, у випадку особових обставин, повязаних зі здоровям неповнолітнього, відвідування ОСОБА_1 сина ОСОБА_5 в тому місці, де він буде знаходитись на той момент часу; встановлення необмеженого спілкування з ОСОБА_5 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів звязку, у тому числі Skype; забезпечення переносу побачення у разі, якщо ОСОБА_5 не може прийняти участі у зустрічі з будь-яких поважних причин.

Суд відмовляє в частині позову до ОСОБА_3, оскільки вона не є належним відповідачем в даній справі так як відповіднодо ст. 159 СК України належним відповідачем є той з батьків, який чинить перешкоди.

Враховуючи стосунки батьків, вік дитини, а також ставлення дитини до батька, суд вважає не обґрунтованими вимоги щодо можливості залишення неповнолітнього сина ночувати у батька за місцем його проживання та оздоровлення дитини протягом 14 днів в період літніх шкільних канікул з виїздом в зони відпочинку, санаторно-курортні заклади.

Однак, виходячи з того, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач зловживає алкогольними напоями, застосовує фізичну силу щодо неї та дитини, а також враховуючи вік дитини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав при визначенні способу участі позивача у вихованні сина обумовлювати зустрічі батька з сином присутністю матері дитини відповідачки ОСОБА_2

При цьому суд розяснює, що сторони не позбавлені можливості в подальшому спільно змінювати способи та порядок спілкування батька з дитиною, зокрема, в тому числі і шляхом укладення згідно із положеннями ст. 157 СК України відповідного договору.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 153, 157, 159 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії КЕ №485339, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області 14 грудня 1996 року, індивідуальний ідентифікаційний номер «НОМЕР_1», до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт громадянина України серії КМ №590796, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 02 березня 2009 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8/АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії КЕ №805653, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 29 вересня 1997 року, треті особи орган опіки та піклування ОСОБА_4 райдержадміністрації та орган опіки та піклування ОСОБА_4 міської ради, про усунення перешкод та встановлення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_5 та у вихованні сина ОСОБА_5.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5:

Систематичні зустрічі кожну першу та третю суботу з 10.00 до 16.00 години без присутності матері та бабусі ОСОБА_3 та без обмежень переміщення;

Відвідування ОСОБА_1 учбових закладів з ціллю ознайомлення з учбовою успішністю його сина ОСОБА_5 й відвідування ОСОБА_1 культурно-масових заходів, в яких приймає участь його син ОСОБА_5, а також з можливістю, у випадку особових обставин, повязаних зі здоровям неповнолітнього, відвідування ОСОБА_1 сина ОСОБА_5 в тому місці, де він буде знаходитись на той момент часу;

Встановлення необмеженого спілкування з ОСОБА_5 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів звязку, у тому числі Skype;

Забезпечення переносу побачення у разі, якщо ОСОБА_5 не може прийняти участі у зустрічі з будь-яких поважних причин.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 жовтня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_13