Провадження номер 2/741/574/18
Єдиний унікальний номер 741/1202/18
РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи Пустовгар І.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Носівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5, син відповідача по справі, ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач має статус одинокої матері, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 1, який сформовано 4 травня 2018 року. Відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері дитини.

ОСОБА_5 є рідним племінником позивача по справі та перебуває повністю на його утриманні та утриманні його дружини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає з ними з листопада 2016 року. Позивач разом з дружиною займаються його вихованням, піклуються про його здоров'я та забезпечують ОСОБА_5 всім необхідним. Відповідач по справі , ОСОБА_4, є матір'ю малолітнього ОСОБА_5, проте вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Тому, ОСОБА_2 просив судовим рішенням позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просив їх задовольнити та пояснив, що ОСОБА_5 проживає разом з ним та його дружиною з листопада 2016 року, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності відповідача, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Носівської міської ради Чернігівської області, Пустовгар І.І., просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав та пояснила, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, абсолютно не цікавиться долею дитини, її станом здоров'я.

У матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_5 (а. с. 13).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд робить висновок, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання позову відповідачем та постановляє рішення у підготовчому провадженні.

Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали, які містяться в справі, суд робить нижченаведений висновок.

Матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8).

ОСОБА_4 має статус одинокої матері, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 1, який сформовано 4 травня 2018 року. Відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто ім'я та по батькові батька дитини записано за вказівкою матері дитини.( а.с. 7)

Із висновку органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 135 від 24 травня 2018 року, вбачається, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з листопада 2016 року проживає в сім'ї рідного дядька ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 разом з дружиною, ОСОБА_6, займаються вихованням, здоров'ям та забезпеченням дитини. Згідно заяви ОСОБА_4, вона не може належним чином виконувати батьківські обов'язки, тому що працює в м. Києві і майже не буває вдома, тому дитина знаходиться на вихованні у брата ОСОБА_2. Для дитини створено задовільні умови для життя та виховання, дитина забезпечена окремим спальним місцем, одягом відповідного віку та сезону, іграшками. Орган опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно її сина ОСОБА_5 (а. с. 9, 12,13,14).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вищенаведені обставини повністю підтверджують те, що ОСОБА_4 ухиляється від виховання свого сина, свідомо нехтує батьківськими обов'язками. Наведені докази підтверджують безвідповідальне ставлення відповідача до розвитку дитини, її виховання, стану здоров'я, необхідного лікування, матеріального забезпечення. А тому суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 164, 166, 180 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 141,ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та визначити місце проживання дитини з рідним дядьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, за його місцем проживання або перебування зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий