ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2390/18

Головуючий у першій інстанції - Цибенко І.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/122/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

при секретарі: Бивалькевич Т.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (суддя Цибенко І.В.), ухвалене о 14 год. 02 хв. у м.Чернігові, повний текст рішення складено 17 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на його користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 25% з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. За доводами позивача, у жовтні 2017 року через сімейні обставини дитина знаходиться на його утриманні, відповідач участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає, у зв'язку з чим і звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 липня 2018 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття; в іншій частині позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн 80 коп.; рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання. Рішення суду мотивовано тим, що на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу вимог ст.181 СК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що місце проживання дитини зареєстровано у м.Львів за місцем проживання матері. Відповідач вказує, що на даний час між батьками дитини триває судовий спір про визначення її місця проживання. Також ОСОБА_3 вважає некоректним посилання суду на довідку ОЖБК від 28 березня 2018 року, оскільки вона лише підтверджує факт перебування (проживання строком менше 6 місяців) дитини в м.Чернігові.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно копії довідки Львівської міської ради від 21 квітня 2018 року ОСОБА_3 разом із синами ОСОБА_6 і ОСОБА_5 зареєстровані у АДРЕСА_2, яка належить матері відповідача ОСОБА_7 (а.с.34).

Відповідно до Акту Обєднання житлово-будівельних кооперативів від 27 березня 2018 року дитина ОСОБА_5, 2013 року народження, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації з 04 жовтня 2017 року разом з батьком ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №1162 від 28 березня 2018 року (а.с.3).

Частиною 1 статті 141 СК України встановлено рівність прав та обов'язків щодо дитини. При цьому передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Також за змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Зокрема, передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За правилами частини 1 статті 182 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крмі випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_2 надано довідку, якою підтверджується проживання без реєстрації його сина ОСОБА_5, 2013 року народження, разом з ним, відповідач цього факту не заперечує, а навпаки намагається в судовому порядку визначити місце проживання дитини за місцем свого проживання, то суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з матері дитини, яка не проживає разом з дитиною, аліментів на утримання дитини. Доводи відповідача про реєстрацію місця проживання дитини за її місцем проживання в даному випадку не впливають на правильність вищевказаного висновку суду, оскільки чинним законодавством право на отримання одним з батьків аліментів на дитину пов'язується з фактичним місцем проживання дитини, а не її зареєстрованим місцем проживання. ОСОБА_3 фактично не заперечується факт проживання дитини разом з позивачем. Також за викладених обставин, посилання відповідача на наявність судового спору про визначення місця проживання дитини не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_3 не надано суду доказів щодо її матеріального стану. Однак при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховано, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину від першого шлюбу, яка хворіє на тяжку хворобу, в зв'язку з чим позовні вимоги задоволено частково і стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідач не позбавлена права згодом змінити розмір аліментів за наявності підстав, передбачених статтею 192 СК України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуючий: Судді: