РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 вересня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів,

В С Т А НО В И В:

15.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач вказала, що 22.09.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір АU 123, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 Договору замовник зобовязується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Якість виробів, що постачаються за договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів.

Відповідно до умов договору ФОП ОСОБА_2 зобовязався поставити конструкцію на технічному креслені з боку панель, загальною площею 2,747 м.кв., колір білий, заповнення 4 мм.*16*4мм, профіль ПВХ ROТТА, вартістю 3901 грн..

На виконання договору нею було сплачено 3901 грн., в свою чергу приватний підприємець ОСОБА_2 надавав на підпис договір, брав завдаток та обіцяв, що за 2-3 тижні замовники отримають вікна.

Згідно п.3.2 договору виконавець зобовязався передати у власність замовника виготовленні вироби на протязі 50 робочих днів з моменту укладення договору.

Відповідно до п.3.9 договору обовязки за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів.

Але, ні через 3 тижні, ні до сьогодні умови договорів не виконанні, вікна та балкони не поставлені, у звязку з чим люди почали масово зверталися до офісу виконавця за адресою, яка вказувалася в рекламі: м. Хмельницький, вул.Володимирська,87/1, але двері зачинені і вивіски зняті, на телефоні дзвінки не відповідає.

В червні 2016 року працівники правоохоронних органів затримали відповідача, в звязку з чим ОСОБА_2 визнав факт отримання від неї коштів на виконання договору та зобовязався повернути кошти до 30.06.2016 року. Також, зобовязався сплатити інфляційні витрати 349,21 гривень, 10% за користування чужими грішми у розмірі 391 гривні та 3% річних у розмірі 83 гривні. Тобто, ОСОБА_2 зобовязався повернути кошти до 30.06.2016 року у загальному розмірі 4423,21 грн.. Даний факт підтверджується розпискою від 06.06.2015 року. Тому позивач просить позов задоволити та розірвати договір АU 123 від 22.09.2015 року, укладений між нею та ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача на її користь 4423,21 грн., з яких: 3901 грн. - сплачених по договору, інфляційні витрати 349,21 грн., 10% за користування чужими грішми у розмірі 391 гривні та 3% річних у розмірі 83 грн..

Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 вересня 2015 року було укладено договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, індивідуальний номер замовлення АU 123, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця.

Відповідно до п.1.2-2.3 Договору, замовник зобовязується оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов договору. Якість виробів, що постачаються за договором, повинна відповідати технічним умовам виконавця, нормам якості для даного виду виробів. Згідно умов договору ФОП ОСОБА_2 зобовязався поставити конструкцію з профіля ПВХ ROТТА, загальною площею 2,747 м.кв., колір білий, заповнення 4 мм.*16*4мм, вартістю 3901 грн. (завдаток 2100грн., борг до передачі у власність 1801грн.).

На виконання умов договору ОСОБА_1 було сплачено 3600 грн., що підтверджується: розпискою ОСОБА_2 від 06.06.2016р. та товарним чеком від 22.09.2015 року.

Згідно п.3.2 Договору виконавець зобовязався передати у власність замовника виготовленні вироби на протязі 50 робочих днів з моменту укладення договору.

Відповідно до п.3.9 Договору обовязки виконавця за договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акту прийому-передачі виробів.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.ст.626,627 ЦК України - договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати нею відповідачу 3901грн., згідно з умовами договору. Відповідач у своїй розписці від 06.06.2016 року визнав отримання від позивачки коштів в сумі 3600грн.

Також, відповідачем до суду не надано доказів тому, що ним умови договору виконанні, а тому з нього підлягають стягненню кошти на користь позивача в сумі 3600 гривень.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат в розмірі 349,21 гривень, 10% за користування чужими грішми у розмірі 391 гривні та 3% річних у розмірі 83 гривні за період з 22.09.2015 року по 06.06.2016 року задоволенню не підлягають, оскільки частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір індивідуального замовлення, а не договір про грошове зобовязання, а тому вимоги про нарахування індексу інфляції, відсотків за користування чужими грішми, а також трьох процентів річних від простроченої суми у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, суд вважає безпідставними.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Пунктом 4.2 Договору індивідуальний номер замовлення AU - 123 від 22.09.2015 року сторони погодили, що у випадку невиконання п.3.2, виконавець зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості даного Договору за кожен робочий день прострочення. Отже, сторони погодили відповідальність виконавця у вигляді сплати пені.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити частково, а саме: розірвати договір АU 123 від 22.09.2015 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 3600 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ФОП ОСОБА_2, слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1278,44 грн. (4423,21/100=44,23; 3600/44,23=81,39%; 704,80/100х81,39=573,64+704,80=1278,44).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст.16, 526, 626, 627, 629, 651, 901,907 ЦК України, ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір АU 123 від 22.09.2015 року, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючого: 29000, АДРЕСА_1; зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, жительки 29000, АДРЕСА_2) кошти в сумі 3600 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, пошт.індекс 29000, АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір в розмірі 1278,44 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного тексту рішення 08.10.2018 року.

Суддя: