Справа №264/1473/18
Провадження №2/265/1150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (далі - банк) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та штрафів, посилаючись на те, що 25.12.2007 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання кредиту б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідачка свої зобов'язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконує. Згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2018 року загальна заборгованість відповідачки становить 84106,55 гривень, а саме: 6896,05 грн. заборгованість за кредитом; 69417,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 3993,17 грн. - штраф (процентна складова).

Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 25.12.2007 року в розмірі 84106,55 гривень та судовий збір у розмірі 1762 грн.

У відкрите судове засідання представник позивача, що діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надавши відзив на позовну заяву, а в подальшому заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме в частині заборгованості за кредитом. В частині заборгованості за відсотками, надала свій розрахунок заборгованості по процентам, який було зроблено за методикою нарахування процентів, встановленою Постановою Правління НБУ «Про затвердження правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України». Позов в частині стягнення пені та штрафів не визнає, посилаючись на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 6900,0 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік, із розрахунку 360 днів на рік.

Відповідачка підтвердила свою згоду з умовами договору кредиту, підписавши останній та заяву. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами.

Відповідно до п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно з п.5.4 розділу 11, щодо правил користування платіжною карткою, Умов та Правил надання банківських послуг, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці.

Згідно п.5.5 Умов, розділу 11, за користування Кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі встановленими Тарифами Банку, із розрахунку 360 календарних днів в році.

За змістом пункт 3.1.1, 3.1.2 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних карток підтверджуються паспортними даними, які ОСОБА_1 особисто засвідчувала при укладанні договору, випискою по картковим рахункам.

ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідачка, в свою чергу, порушила свої зобов'язання перед банком.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування позивних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням визнається право відношенням, на підставі якого одна сторона боржник зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші право чини відповідно до ст.11 ЦК України.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У разі порушення зобов'язань відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Згідно до ч.1. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до кредитного договору відповідач зобов'язався виконувати погашення кредиту в порядку та строки відповідно до договору.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором від 25.12.2007 року станом на 28.02.2018 року в розмірі 84106,55 гривень, а саме: 6896,05 грн. заборгованість за кредитом; 69417,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3550 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 3993,17 грн. - штраф (процентна складова).

З огляду на наведе, суд вважає доведеними та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми 6896,05 грн., що становить заборгованість за кредитом.

Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно також застосувати Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року.

Відповідно до преамбули Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

В пункті 5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14 квітня 2014 року, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" Кабінет Міністрів прийняв Розпорядження № 1275р в редакції від 02.12.2015 року, яким затвердив Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Згідно п.20 ч.1 Додатку до Розпорядження КМУ № 1275р в редакції від 02.12.2015 року, м.Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає у м. Маріуполі, тобто постійно проживає у зоні АТО, а тому на неї розповсюджуються норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.11 Прикінцевих та перехідних положень визначено, що термін дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Даний Закон набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, опублікований 14 жовтня 2014 року в газеті «Голос України» №197.

Аналізуючи вказаний Закон, суд приходить до висновку, що позивач не мав права нараховувати відповідачці штраф та пеню на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором б/н від 25.12.2007 року, починаючи з 14 квітня 2014 року, тому суд відмовляє позивачу в цій частині.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом суд виходить з наступного.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачці нараховувалися з часу укладання договору по 31 грудня 2012 року виходячи з процентної ставки 36 % річних, з 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року - 30 % річних, з 1 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року по 28 лютого 2018 року - 43,2 % річних.

Позивачем до суду були надані виписка по особовому рахунку відповідачки, роздруківка SMS повідомлень про підвищення процентної ставки за кредитом на номер телефону клієнта та накази банку про зміну тарифів банку.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом, то суд, детально перевіривши, шляхом математичного перерахунку, розрахунки заборгованості по відсоткам надані, як стороною позивача так і стороною відповідача, дійшов висновку, що розрахунок наданий відповідачем є правильним та таким, що відповідає Правилам бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затвердженим Постановою Правління НБУ № 17 від 27.02.2018р., а тому суд погоджується з ним та приходить до висновку про стягнення з відповідачки заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 9174,35 грн., яка розрахована за формулою: N*M/360*Y=Z,, де N - поточне або прострочене тіло кредиту; М - процентна ставка, 360 - кількість днів у році, відповідно до п.5.5 розділу 11 Умов ;Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування, + заборгованість за процентами, яка була нарахована станом на 31.03.2015р.

При цьому суд наголошує, що розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом, наданий позивачем, не відповідає розміру відсоткової ставки, зазначеної в розрахунку.

Таким чином, оскільки відповідачка умови кредитного договору не виконує, підлягає стягненню з останньої на користь позивача сума заборгованості в розмірі 16070,40 грн., яка складається з наступного: 6896,05 грн. - заборгованість за кредитом; 9174,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 13, 18, 76, 81, 141, 247, 263,265, 280-282 ЦПК України, 257-259, 264, 509, 530, 533, 554, 559, 526, 611, 625, 629, 638, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про Національний банк України», ст. 61 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.12.2007 року в розмірі 16 070 (шістнадцять тисяч сімдесят) гривень 40 коп., а також судовий збір у розмірі 1762 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» , юридична адреса: м.Київ, вул..Грушевського, буд. 1Д, , р/р № 3111, МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1, зареєстрована АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1.

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Суддя: І. М. Міхєєва