Ухвала

Іменем України

04 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2-1368/1991

провадження № 61-44795ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2018 року у складі судді Андрієць Д. Д., та постанову апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року у складі суддів: Карпушина Г. Л., Хіль Л. М., Абрамова П. С., у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебував виконавчий лист № 2-1368/1991 виданий на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14 серпня 1991 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 20 карбованців на місяць. Борг на момент досягнення сином повноліття склав 14 399,57 грн. Виконавче провадження за даним виконавчим листом було відкрито 11 жовтня 1991 року, а 30 вересня 2009 року було закрито у зв'язку із закінченням строку стягнення. За весь час стягнення державний виконавець примусових заходів передбачених законодавством та спрямованих на виконання виконавчого листа не вживав, а тому ОСОБА_4 вважає, що зважаючи на таку бездіяльність, прийняте ним рішення про закінчення виконавчого провадження є незаконним. На обґрунтування поважності пропуску строку для звернення до суду із скаргою ОСОБА_4 вказувала на те, що про існування постанови дізналася 20 лютого 2018 року після надходження відповіді на запит її адвоката з виконавчої служби.

ОСОБА_4 просила поновити строки на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №15035643 від 30 вересня 2009 року та визнати незаконною бездіяльність та скасувати постанову державного виконавця Глобинського РВДВС ГТУЮ в Полтавській області Чигринець М. С. від 30 версеня 2009 року про закінчення виконавчого провадження №15035643 по виконавчому листу №2-1368/1991, що виданий Автозаводським районним судом м. Кременчука.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року, скаргу ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Рішення судів мотивовані тим, що ОСОБА_4 пропущено десятиденний строк для звернення до суду із скаргою, передбачений пунктом а) частини першої статті 449 ЦПК України, а зазначені нею доводи не свідчать про поважність причин такого пропуску, тому скарга на підставі статті 126 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду. ОСОБА_4 приймала участь у справі № 524/2032/15-ц за її позовом до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції Полтавської області про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки та моральної шкоди, рішення у якій ухвалено 01 вересня 2015 року. Цим рішенням встановлено, що постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області - Чигринця М. С. від 30 вересня 2009 року виконавче провадження ВП № 15035643 щодо стягнення коштів на утримання дитини було закінчено.

24 вересня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення у справі, яким поновити строк звернення до суду.

У клопотанні, яке містить у касаційній скарзі, ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що не була присутня у суді апеляційної інстанції під час ухвалення оскарженого рішення, копії рішення суду апеляційної інстанції отримала із запізненням, що підтверджується копією конверту, адресовано апеляційним судом Полтавської області ОСОБА_4 зі штрихкодовим ідентифікатором № 814, який згідно даних пошукової системи, розміщеної на сайті ПАТ «Укрпошта», отримано 29 серпня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що виконавча служба неналежним чином здійснювала виконавче провадження із виконання виконавчого листа, про що свідчить виникла заборгованість. Зокрема, не вчинялись дії щодо встановлення місця роботи боржника, розміру заробітної плати, його розшуку. ОСОБА_4 зазначає, що не отримувала постанову про закінчення виконавчого провадження і дізналась про її існування лише від свого адвоката, оскільки раніше їй повідомляли, що виконавче провадження знищено.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Встановивши, що про існування оскарженої постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_4 дізналась ще у 2015 року під час розгляду її позову до ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки та моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтований висновок про залишення скарги без розгляду.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2018 року та постанови апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель