Ухвала

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 308/11659/16-ц

провадження № 61-34585св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідачі ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Казка», приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником адвокатом ОСОБА_5, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в складі судді Фазикош О. В. від 22 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області в складі суддів: Кожух О. А., Басаги Т. Ю., Мацунича М. В., від 06 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 частини першої розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Казка» (далі ТОВ «Казка»), приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана

Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову вказувала на те, що визнанню недійсним підлягає договір іпотеки від 24 червня 2016 року, який укладено між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ТОВ «Казка» (іпотекодавець), предметом якого є нежитлове приміщення, загальною площею 139 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, оскільки директор ТОВ «Казка» ОСОБА_4, під час укладення оспореного договору діяв з перевищенням своїх повноважень та не був уповноважений на укладення даного договору загальними зборами товариства.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої по довіреності діє представник ОСОБА_6, до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю Казка, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана

Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним. Роз'яснено позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спірний договір укладений між ТОВ «Казка» та ОСОБА_2 щодо майна, яке належить на праві власності товариству, а позов пред'явлено одним із засновників ТОВ «Казка» ОСОБА_1, та обґрунтований, зокрема, порушенням права власника на користування і розпорядження спірним майном внаслідок укладення договору іпотеки. При цьому позивач зазначає, що передача вказаного майна в іпотеку відбулась із порушенням процедури вирішення питань, пов'язаних з управлінням майном товариства, тому суд першої інстанції вказав на підсудності даного спору судам господарської юрисдикції.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської областівід 22 червня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. Позов у даній справі обґрунтовано порушенням корпоративних прав учасника товариства, у звязку із чим висновок суду першої інстанції про підвідомчість указаного спору судам господарської юрисдикції є вірним. Апеляційним судом додатково зазначено, що згідно матеріалів даної справи ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулась з аналогічним позовом до господарського суду Закарпатської області, яким порушено провадження у господарській справі.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що скаржник не погоджується із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі, оскільки справа не стосується корпоративного спору та має розглядатися, на думку скаржника, у порядку цивільного судочинства.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої

Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи субєктної юрисдикції.

Враховуючи те, що представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_5,оскаржує ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року з підстав порушення правил предметної і субєктної юрисдикції, дану справу слід передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Казка», приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехмана Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником адвокатом ОСОБА_5, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 06 вересня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.

Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С.

П. Штелик