Постанова

Іменем України

15 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-1976/10

провадження № 61-22036св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

заявник старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Ясько Дмитро Володимирович,

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Індустріалбанк», ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року у складі судді Денисюка П. Д. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2017 року у складі суддів: Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Ясько Д. В. звернувся до суду із поданням про видачу дубліката виконавчого листа.

Подання мотивовано тим, що на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2010 року було видано виконавчий лист у справі № 2-1976/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Індустріалбанк» (далі ПАТ КБ «Індустріалбанк») 32 798 грн 94 коп.

26 грудня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа було завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу ПАТ КБ «Індустріалбанк». Посилаючись на те, що виконавчий лист був втрачений, просив видати дублікат зазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року подання задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 2-1976/10, виданого Рівненським міським судом Рівненської області 02 червня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Індустріалбанк» 32 793 грн 55 коп. заборгованості за кредитним договором від 21 квітня 2006 року, 419 грн 52 коп. в рахунок відшкодування судового збору та 120 грн на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки оригінал виконавчого листа № 1976/10 було втрачено, наявні підстави для задоволення подання та видачі дубліката вказаного виконавчого листа.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2017 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оригінал виконавчого документа був втрачений з вини відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, тому наявні всі передбачені законом підстави для видачі його дубліката з метою забезпечення законних прав та інтересів стягувача ПАТ КБ «Індустріалбанк» щодо виконання судового рішення.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що державний виконавець має право на внесення подання до суду лише в межах відкритого виконавчого провадження та у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження», проте виконавче провадження завершено, а виконавчий лист повернуто стягувачу. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують втрату виконавчого листа. Також, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа можна звернутися лише в межах строків предявлення їх до виконання, проте строк предявлення виконавчого листа до виконання закінчився у 2013 році.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ КБ «Індустріалбанк» зазначило, що у державного виконавця були наявні всі підстави для внесення подання про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки станом на час прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві частиною першою статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» було визначено, що повернення виконавчого документа стягувачеві має підтверджуватися рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у державного виконавця були відсутні докази повернення стягувачу виконавчого листа. Строк предявлення виконавчого листа до виконання було перервано у звязку з його предявленням до виконання у попередньому виконавчому провадженні, тому новий строк слід відраховувати з наступного дня після отримання стягувачем виконавчого листа, який мав бути повернутий згідно постанови державного виконавця від 26 грудня 2013 року. Оскільки стягувач не отримував від державного виконавця виконавчий лист після винесення постанови від 26 грудня 2013 року про його повернення, тому перебіг нового строку предявлення виконавчого листа до виконання не почався. Крім того, строк предявлення до виконання виконавчого листа від 02 червня 2010 року встановлено три роки, тому відповідно до Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду подання) замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Суди установили, що на виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 2010 року у справі за позовом ПАТ КБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 02 червня 2010 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором від 21 квітня 2006 року у розмірі 32 793 грн 55 коп., 419 грн 52 коп. судового збору та 120 грн на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Герасименка О. С. від 26 грудня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Із заяви ПАТ КБ «Індустріалбанк» на адресу начальника відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції від 26 травня 2016 року вбачається, що виконавчий лист стосовно ОСОБА_2 фактично не надходив на адресу стягувача.

Встановивши, що згідно постанови державного виконавця виконавчий лист було повернуто стягувачу без виконання, оригінал виконавчого листа до стягувача ПАТ КБ «Індустріалбанк» не надходив, виконавчий лист було втрачено не з вини стягувача, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа.

При цьому, апеляційний суд виходив із того, що матеріали виконавчого провадження не містять рекомендованого повідомлення про вручення стягувачеві постанови про повернення виконавчого документа та оригіналу виконавчого листа № 2-1976/10 від 02 червня 2010 року, тому є всі підстави для видачі дубліката виконавчого листа з метою забезпечення законних прав та інтересів ПАТ КБ «Індустріалбанк» щодо виконання судового рішення.

Доводи касаційної скарги відносно того, що строк предявлення виконавчого документа до виконання є пропущеним, не мають правового значення при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа. Питання про поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання, на підставі статті 371 ЦПК України, стягувачем ПАТ КБ «Індустріалбанк» не заявлялось й відповідно не було предметом судового розгляду.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержання норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки судом повно та всебічно зясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. С. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С.П. Штелик