Постанова

Іменем України

01 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 200/21045/14-ц

провадження № 61-518св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкін Михайло Михайлович,

треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Баранніка О. П., Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіна М. М., треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабуся ОСОБА_4 - ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 були: її чоловік - ОСОБА_8, її донька - ОСОБА_5, та син, батько позивача - ОСОБА_9

ОСОБА_8 та ОСОБА_5 прийняли спадщину як спадкоємці, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дідусь позивача - ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_9

У встановлений законом термін позивач звернувся до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що батько позивача ОСОБА_9 пропустив строк для прийняття спадщини після смерті його матері

ОСОБА_7

17 листопада 2014 року приватний нотаріус Царейкін М. М. видав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5

Позивач вважає, що його батько мав поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті своїх батьків, оскільки помилково вважав, що прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, (ЦК України в редакції 1963 року). Також ОСОБА_9 тривалий час тяжко хворів на туберкульоз та перебував на обліку у фтизіатра. Спірна квартира була придбана ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для їх сина - ОСОБА_9 (батька позивача), і він був зареєстрований в зазначеній квартирі з часу її придбання.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 листопада 2014 року, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М. М. за реєстровим № 1855 гр. на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8, на квартиру АДРЕСА_1; встановити факт прийняття ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; встановити факт прийняття ОСОБА_9 спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від

16 серпня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 листопада 2014 року, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М. М. за реєстровим № 1855 гр. на ім'я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на квартиру АДРЕСА_1

Встановлено факт прийняття ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Встановлено факт прийняття ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на 1/6 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

Рішення районного суду мотивовано тим, що суду надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_9 мав намір оформити спадщину після смерті свої батьків - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з цією метою 03 квітня 2013 року видав відповідну довіреність, якою уповноважив свою дружину ОСОБА_10 та тещу ОСОБА_11 на вчинення всіх юридично значимих дій. Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер, не оформивши спадкові права на майно після смерті батьків. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спірне нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 11 березня 2015 року належить на праві приватної власності ОСОБА_12 Власника спірної квартири не було залучено до участі у справі. Оскільки апеляційний суд не наділений процесуальним правом на стадії апеляційного провадження залучати до участі у справі особу чиї права можуть бути порушені оскаржуваним рішенням, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі власника спірної квартири, а апеляційний суд не наділений відповідними процесуальним повноваженнями, тому просив скасувати судові рішення, справу передати на новий розгляд.

У лютому 2018 року ОСОБА_12 подав відзив на касаційну скаргу в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2017 року без змін.

Відзив мотивовано тим, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

У лютому 2018 року представник Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори - Берлов С. І., подав відзив на касаційну скаргу в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 01 грудня 2016 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності

ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 05 грудня 2014 року.

ОСОБА_12 участі у справі не брав, але суд вирішив питання про його права та обов'язки, визнавши за позивачем право власності на спірну квартиру, власником якої є ОСОБА_12

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій)суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 35 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій) якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції питання про залучення до участі у справі ОСОБА_12 не вирішувалося, а тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішення питання про залучення до участі у справі осіб, права та інтереси, яких зачіпаються.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом були порушені норми процесуального права, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від

21 листопада 2017 року - без змін, оскільки підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 листопада

2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська