Провадження 2-н/127/517/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши матеріали заяви, дослідивши наявні у останній докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних міркувань.

Згідно п.6 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ.

Так, з матеріалів заяви вбачається, що згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2018 року у справі №127/2499/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, що станом на день видачі судового наказу становить 746 грн. і підлягає індексації, починаючи з 05.02.2017 року і до досягнення донькою повноліття.

Таким чином, пред'явивши 25.09.2018 року заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_1 фактично просить збільшити розмір стягуваних аліментів за судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2018 року у справі №127/2499/18 і має на це право.

Однак, вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, проте не перешкоджають ОСОБА_1 звернутись з відповідними позовними вимогами до суду в порядку позовного провадження, шляхом пред'явлення відповідного позову про збільшення розміру аліментів чи зміну способу стягнення аліментів.

А відтак, вищезазначені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п.6 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 164, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 03.10.2018 року.

Суддя: