Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 311/2544/17Головуючий у 1-й інстанції Носик М.А.
Пр. № 22-ц/778/2260/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (надалі - ПрАТ «ЗЗРК») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнив (а.с. 29-35), та в якому просив стягнути з ПрАТ «ЗЗРК» на свою користь відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, у розмірі 250000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з 29 листопада 2002 року по 01 квітня 2008 року та з 18 травня 2010 року по дату звільнення ОСОБА_2 працював електрозварюварником шахти Експлуатаційна ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат». 24 жовтня 2016 року він був звільнений з роботи в зв'язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (наказ №з7б-к від 24.10.2016р.) До таких наслідків призвело те, що у січні 2016 року під час виконання трудових обов'язків позивач відчув сильне недомагання. Підозрюючи те, що він міг отримати отруєння в шахті, ОСОБА_2 звернувся того ж дня до місцевої лікарні зі скаргами на загальну слабкість, головний біль, втомлюваність, оніміння рук і ніг, а також біль у плечевих, ліктьових та колінних суглобах, кашель, задишку при фізичному навантаженні. Однак, діагноз того дня не було встановлено. Пізніше з'ясувалось, що його недомагання викликане все ж таки отруєнням в шахті. Для вирішення питання про працездатність в професії підземного електрозварювальника ОСОБА_2 був направлений в ТВ клініки УкрНДІПМ, де знаходився з 24 травня 2016 року по 03 червня 2016 року, яким встановлено протипоказання роботи в умовах шуму, важкої фізичної праці, впливу гепатотропної отрути. З 05 липня 2016 року по 18 липня 2016 року позивач був змушений проходити курс лікування на стаціонарному лікуванні у відділенні професійної патології та реабілітації потерпілих внаслідок ЧАЕС. Крім того, з 26 грудня 2016 року по 06 січня 2017 року знаходився на лікуванні у відділенні професійної патології та реабілітації потерпілих внаслідок ЧАЕС. В період часу з 19 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року знаходився на обстеженні та лікуванні в Українському НДІ промислової медицини в м. Кривий Ріг. Висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 31 січня 2017 року за №108 встановлено діагноз Хронічна марганцева інтоксикація, енцефалопатія другої стадії з акінетико-тремтливим, вираженим астено-іпохондрічним синдромами та пірамідною недостатністю, полінейропатія верхніх та нижніх кінцівок помірно виражена з вегето-трофічними порушеннями та стійким больовим компонентом. Даним висновком і було встановлено, що захворювання підпадає під характер професійного захворювання. Після проходження курсу лікування ОСОБА_2 встановлено інвалідність 3 групи, причина інвалідності професійне захворювання. Заподіяна позивачеві шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці, тобто ПрАТ «ЗЗРК». Моральна шкода, яка заподіяна ОСОБА_2, полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо як під час травмування, так і в період лікування, і ті, які переносить і по теперішній час.

Перебуваючи на лікуванні, ОСОБА_2 не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував фізичні страждання, фізичний біль, обґрунтовану важкістю травми та особливостями її лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається на душевному стані. ОСОБА_2 був звільнений з роботи у зв'язку з неможливістю за станом здоров'я продовжувати дану роботу, яка була єдиним джерелом існування для позивача та його сім'ї. Його систематично турбує біль у суглобах, через що він періодично звертається за допомогою до лікарів і проходить відповідне лікування.

Ухвалою суду першої інстанції від 02 жовтня 2017 року (а.с. 26) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, тому суд першої інстанції правильно у подальшому при розгляді цієї справи та ухваленні оскаржуємого рішення керувався цією редакцією Кодексу в силу вимог п. 9 Перехідних положень останньої.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року (а.с. 87-90) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання у розмірі 50000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ЗЗРК» в дохід держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині (фактично лише в частині задоволення позовних вимог позивача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПрАТ «ЗЗРК» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 95-98) просив рішення суду першої змінити, розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання в сумі 50000 грн., зменшити.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується (п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 103), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 107).

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, має місце навантаження судді-доповідача та колегії суддів, яка має постійний склад, (в Апеляційному суді Запорізької області замість 71 судді за штатом фактично працює 20 суддів, з яких 13 суддів у судовій палаті з розгляду цивільних справ).

Крім того, у період з 04.06.2018 року по 13.07.2018 року суддя - доповідач перебувала у відпустці (довідка а.с. 107).

Також позивачу двічі надсилалась копія ухвали апеляційного суду разом із копією апеляційної скарги відповідача для відома та пропонувалось надати відзив на останню (а.с. 108-111, 113).

Лише 25.07.2018 року позивач ОСОБА_2 вперше отримав останні (а.с.113).

Однак, позивач ОСОБА_2 у встановлений апеляційним судом 15-денний строк з дня отримання копії вищезазначеної ухвали апеляційного суду на адресу апеляційного суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі не подав.

Разом із тим, за змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПрАТ «ЗЗРК» підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Таким чином, перевірка законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі здійснюється апеляційним судом лише в межах доводів апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ЗЗРК» і лише в оскаржуємій частині.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право … змінити рішення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування …зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати…в зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача частково у цій справі на суму моральної шкоди 50000,00 грн., керувався ст. ст. 263-265 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі в частині їх задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись лише частково з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 має право у цій справі на стягнення з ПрАТ «ЗЗРК» моральної шкоди, оскільки він працював у відповідача, отримав професійне захворювання та 03 квітня 2017 року МСЕК йому вперше встановлено 3 групу інвалідності без встановленого % втрати працездатності (а.с. 17).

Проте, при визначенні обґрунтованим та доведеним розміру моральної шкоди позивача у цій справі на суму саме 50000,00 грн., суд першої інстанції у цій справі допустився помилки.

Оскільки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на невелику тривалість душевних переживань позивача, а саме: вперше позивачу встановлено МСЕК інвалідність лише 03.04.2017 року (а.с.17), вже 29.09.2017 року (а.с.1) позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідача у цій справі, тобто вже через 5 (п'ять) місяців.

Оскільки, право на відшкодування моральної шкоди настає саме з дня встановлення вперше потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «ЗЗРК», як особи, яка подала апеляційну скаргу, у цій справі ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуємій частині підлягає зміні в частині розміру стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди шляхом зменшення останньої з 50000,00 грн. до 25000,00 грн.

Саме останній розмір моральної шкоди при вищевикладених обставинах є законним та обґрунтованим у цій справі. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права…або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Встановлено, що суд першої інстанції у цій справі також допустився помилки при визначенні розміру судового збору, який підлягав стягненню з відповідача у цій справі на користь держави.

Так, встановлено, що позивач ОСОБА_2, як фізична особа, мав сплатити при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції у вересні 2017 року у цій справі мінімальний розмір судового збору незалежно від розміру заявленої моральної шкоди - 640,00 грн. (розрахунок: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року 1600,00 грн. = 640,00 грн.).

Оскільки, в силу вимог ст. 19 ч. 9 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява…

Проте, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 не платив вищезазначений розмір судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі, оскільки був звільнений від його сплати в силу вимог закону.

При вищевикладених обставинах, в разі часткового задоволення позову позивача у цій справі, з ПрАТ «ЗЗРК» на користь держави підлягав стягненню саме мінімальний судовий збір у розмірі, від якого був звільнений у цій справі позивач при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції, 640,00 грн., а не 1762,00 грн. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 року для юридичних осіб), як помилково вважав суд першої інстанції у цій справі.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ «ЗЗРК» слід задовольнити, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині в частині розміру стягнутої з ПрАТ «ЗЗРК» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, змінити, зменшивши останній до «25000,00 грн.»; рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у цій справі в частині розміру стягнутого з ПрАТ «ЗЗРК» на користь держави судового збору змінити, зменшивши останній до «640,00 грн.».

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку у цій справі не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 141, 368 - 369, 371 - 372, 374, 376, 381-384, п. п. 8, 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» задовольнити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині в частині розміру стягнутої з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, змінити, зменшивши останній до «25000,00 грн. (двадцять п'ять тисяч гривень)».

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у цій справі в частині розміру стягнутого з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» на користь держави судового збору змінити, зменшивши останній до «640,00 грн. (шістсот сорок гривень)».

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку у цій справі не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 13.08.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.