УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

16 жовтня 2018 року м. Мукачево Справа №303/6202/18

2-о/303/172/18

Номер рядка стат. звіту - 9

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1 (м. Мукачево, вул. П. Набрежна, 4/38)

заінтересована особа Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (м. Мукачево, вул. Миру, 151 «Ж»)

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в порядку окремого провадження, просить суд визнати дійсним запис в трудовій книжці серії АА №026554 щодо дати народження ОСОБА_2.

Необхідність встановлення вищевказаного факту обґрунтовується тим, що через невідповідність запису вона не може оформити пенсію.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд виходить з того, що згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В свою чергу, частиною другою вищевказаної статті передбачено, що судочинство здійснюється в порядку наказного, позовного та окремого провадження.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Головною відмінністю окремого провадження від інших процесуально правових інститутів захисту порушеного права є відсутність спору про право, адже суд лише засвідчує наявність факту, а не вирішує спірні відносини, оскільки особа, яка має будь-яке право, не може його здійснити через те, що факти, які це право підтверджують, не є очевидними і потребують перевірки та підтвердження відповідними доказами.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

В п.п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого справдження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Фактичний аналіз змісту заяви та доданих до неї документів, не дає суду достатніх правових підстав для висновку про безспірність обставин, які просить встановити заявник, оскільки в ній вбачається спір про право, оскільки факт наявності чи відсутності даних, які просить встановити заявник потребує судового дослідження в порядку позовного провадження, шляхом правової оцінки відповідної доказової бази.

По відношенню до цього слід зазначити, що Записи у трудовій книжці беруть до уваги при призначенні пенсії, здійсненні виплат за вислугу років, а також при призначенні інших «трудових» пільг. Тому неправильних або неточних записів у трудовій книжці бути не повинно. Однак слід звернути увагу на те, що виправляти помилки, зроблені в записах у трудових книжках працівників, можуть тільки роботодавці, які власне такі неточні записи допустили.

Вказаний шлях усунення неточностей у записах трудової книжки регламентований п.п. 2.6. - 2.8., 2.13. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція).

Зокрема, у вказаних пунктах Інструкції зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган

видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових

книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний

запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і

засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою

організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його

відсутності - архівними установами.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по

батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим

ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів

(паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання

шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з

посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному

аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад,

колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і

записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на

внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника

підприємства або печаткою відділу кадрів.

На вказаний шлях виправлення неточностей також було вказане і в листі Мукачівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 04.06.2018 №Г-80/09-31, однак заявник не вжила жодних залежних від неї дій по виправленню неточностей у трудовій книжці ОСОБА_2, натомість звернулася відразу до суду із даною заявою.

В свою чергу, на органи судової влади покладено функції щодо здійснення правосуддя (ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1, 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (зокрема у цивільному судочинстві, ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України), а не виконання функцій, які мають здійснюватися іншими підприємствами, установами та організаціями.

І лише у випадку невизнання, порушення та оспорення прав та законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави, ці субєкти мають право на судовий захист.

В даному ж випадку, заявником не вірно обрано процесуально правовий спосіб вирішення проблемної ситуації, повязаної з неточностями у трудовій книжці її чоловіка. Тому лише у випадку фактичної наявності такої, та при наявності доказових матеріалів, які б підтверджували вжиття нею окремих заходів для усунення таких протиріч, настає необхідність для судового втручання.

Таким чином, у відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 186, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Мукачівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость