Справа № 588/1338/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2018 року м.Тростянець
Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., з участю позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, у якому зазначила, що вона є власником жилого будинку по АДРЕСА_1, у якому на сьогоднішній день зареєстровані: вона, її чоловік ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_5 та ОСОБА_3.
Відповідач не має відносно позивача родинних стосунків та була зареєстрована 22.08.2016 у будинку позивача за її проханням.
Посилаючись на те, що у період з 01.01.2017 відповідач жодного разу не з'являлася за місцем реєстрації, не знаходиться у родинних відносинах із сім'єю позивача, остання просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала за викладених у ньому підстав, просила його задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, згідно відміток поштаря поштові відправлення повернені до суду з причин «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.25,33,34).
Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч.ч.1,2 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відмову судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконкому Тростянецької міської ради Сумської області за №1862 від 16.08.2018 (а.с.20), судові повістки направлялися за цією адресою, про зміну місця реєстрації чи місця свого знаходження відповідач не повідомляла, тому відповідно до ст.ст.128,131 ЦПК України, суд вважає, судову повітку про час і місце розгляду справи такою, що доставлена, а отже, відповідач повідомлена належним чином.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням Глави 11 Розділу ІІ ЦПК України.
Суд, заслухавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.10-11).
Відповідно до копії будинкової книги та довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у будинку осіб за №2094 від 02.05.2018 встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач,її чоловік ОСОБА_4, бабуся ОСОБА_5, а також з 22.08.2016 зареєстрована гр.ОСОБА_3 (а.с.12-18).
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилалася на те, що ОСОБА_3 була зареєстрована у її будинку, оскільки сама ОСОБА_3 попросила про таку реєстрацію, хоча після проведення реєстрації у будинку жодного разу не з'являлася, місце її перебування не відоме.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що починаючи з 1991 року вона є вуличкомом, знає усіх хто проживає на АДРЕСА_1. ОСОБА_3 знає, а також знає, що вона була зареєстрована у будинку ОСОБА_2, але не проживала за місцем реєстрації, так як проживала по АДРЕСА_2. За місцем реєстрації вона її не бачила. Раніше, як вуличком, вона видавала довідку про те, що ОСОБА_3 зареєстрована у будинку позивача, але не проживає у ньому.
Свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивача знає близько 30 років, а відповідач для неї знайома. Знає, що за проханням ОСОБА_3 позивач зареєструвала її у своєму будинку, але ОСОБА_3 у будинку не проживала і не знялася з реєстрації. У 2016 році ОСОБА_3 вона бачила останній раз.
Таким чином, судом установлено, що правовідносини, які виникли між сторонами не є житловими, так як відповідач не проживала за місцем реєстрації позивача, не була членом її сім'ї на час здійснення реєстрації у будинку позивача та взагалі не є родичем позивача. За таких обставин, суд вважає, що порушене право позивача має бути захищене судом, однак, при цьому, суд застосовує норми законодавства, якими регулюються правовідносини, що виникли у цьому спорі.
Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.391 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усуненні будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що відповідач, яку позивач зареєструвала у власному будинку, не проживала та не проживає у ньому, тобто не реалізувала своє право на користування жилим приміщенням. Однак, дійсно, позивачем доведено, що її право на користування власним нерухомим майно (жилим будинком) на свій розсуд порушується відповідачем, яка є зареєстрованою у будинку позивача, тому суд приходить до висновку про задоволення заявленої позивачем вимоги.
Крім того, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, рішення суду про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в жилому будинку АДРЕСА_1.
Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,141,259,264,265,280-282,284,289 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у житловому будинку, розташованому за адресою по АДРЕСА_1.
Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, РНКОПП НОМЕР_1, зареєстрована по АДРЕСА_1) 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят коп.) у відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення складений 09.10.2018 р.

Суддя О.С. Линник