Справа № 219/7049/18
Провадження № 2/219/2351/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2018 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут Донецької області у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

3 липня 2018 року ОСОБА_1, місце проживання якої: 84551, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, місце проживання якої: 84551, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, в якій просить: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2), такою, що втратила право користування квартирою № 13 по вулиці Пирогова у будинку № 1 в місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області. В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначено, що вона фактично проживає, зареєстрована та є основним наймачем квартири № 13, що розташована у будинку № 1 по вулиці Пирогова у місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Вказана квартира не приватизована, належить до державного житлового фону та надана позивачу на підставі ордеру на жиле приміщення № 00012/16/13 серії ПЗ від 23 грудня 2013 року. Разом з позивачем у зазначеній квартирі зареєстрована відповідач по справі, яка є дочкою ОСОБА_1, але з 13 липня 2014 року фактично не проживає, залишивши спірну квартиру добровільно. При цьому, станом квартири відповідач не цікавиться, ніяких витрат не несе, не проводить оплату за користування приміщенням та зі сплати комунальних послуг. Реєстрація ОСОБА_2 у зазначеній квартирі створює ОСОБА_1 перешкоди у оформленні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, з огляду на що вона звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 серпня 2018 року у звязку відставкою судді Брежнева О.А. на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С.

Ухвалою суду від 6 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 15 хвилин 4 жовтня 2018 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1М, не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, а також у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою,надала суду заяву про розгляд справи без її участі з зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 4 жовтня 2018 року на електронну адресу суду від неї надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що у 2014 році квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, вона залишила добровільно, однак повернутись до міста Часів Яр та добровільно знятись з реєстрації не має можливості, оскільки фактично проживає у Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_2, з огляду на що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить справу розглядати без її участі.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, згідно копії ордеру на жиле приміщення № 000121 серії ПЗ, виданого заступником міського голови Виконавчого комітету Часовоярської міської ради ОСОБА_4 23 грудня 2013 року, позивачу, як квартиронаймачу, з сімєю з двох чоловік у складі: її та дочки ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому № 162 від 18 грудня 2013 року видано ордер на право зайняття жилого приміщення жилою площею 28,7 м2, загальною площею 43,92 м2, яке складається з двох кімнат у ізольованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3, (а.с. 9).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 4 жовтня 2018 року за № 140157848, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною власністю та належить Часовоярській міській раді (а.с. 33-34).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою позивача ОСОБА_1, що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії І-НО № 377701 (а.с. 10).

З акту від 22 червня 2018 року, складеного інженером ТОВ «КВАРТАЛ М. ЧАСІВ ЯР» ОСОБА_5, майстром ТОВ «КВАРТАЛ М. ЧАСІВ ЯР» ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_7, яка проживає за адресою: обл., АДРЕСА_4, та ОСОБА_8, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що відповідач зареєстрована, але не проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, з 13 липня 2014 року по день складення акту (а.с. 11).

Згідно довідки № 1812, виданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради ОСОБА_9 22 травня 2018 року, вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

З відповіді в.о. начальника відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради ОСОБА_10 за вих. № 02-57/960 від 23 серпня 2018 року вбачається, що за даними картотеки відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярськох міської ради відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 14 січня 2014 року по день надання відповіді (а.с. 21).

З доданої відповідачем до відзиву копії свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації серії ВУ № 0365179, виданого УФМС Росії по Воронізькій області 15 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 7 листопада 2017 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 строком до 18 вересня 2020 року (а.с. 30-31).

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом.

Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або член сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами визначені у статті 71 ЖК України.

Положеннями ч. 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї, зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК.

Із зібраних по справі доказів вбачається, що відповідач вибула із спірної квартири на інше постійне місце проживання та у звязку з цим втратила право на користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що у відповідності до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, у суд у відповідності до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідачів стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі по 352,40 гривень з кожного.

Керуючись статтею 71, 72, 107 Житлового кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 82, 206, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, місце проживання якої: 84551, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, місце проживання якої: 84551, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_7 Артемівської міськради Донецької області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, місце проживання якої: 84551, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко