_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/3320/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

30.12.2018 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором за № 130/07ф від 14.05.2016 року у розмірі 6512590 грн. 87 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову та надав заяву з проханням врахувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що у задоволені позовної заяви слід відмовити.

Судом встановлено, що 14 травня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 130/07ф, відповідно до умов якого позичальникові було надано кредит в іноземній валюті в сумі 60 000,00 доларів США, з платою за користування кредитом 14% річних, терміном користування кредитом до 16-00 годин 13 травня 2017 року. Додатковою угодою № 3 від 25 грудня 2007 року, розмір кредиту було збільшено до 110 000,00 (сто десять тисяч) доларів США.

У зв'язку із змінами у чинному законодавстві, Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський ОСОБА_1» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» (скорочена назва - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), 18.05.2010 р. у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1».

Відповідач зобовязання за зазначеним договором належним чином не виконав. Станом на 23.08.2016 р., загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договорі № 130/07ф від 14 травня 2007 року, відповідно до розрахунку у додатках, становить 512590,87 грн., з яких:

заборгованість за кредитом (тіло) - 105 887,84 дол. США;

заборгованість за відсотками - 141 160,30 дол. США;

разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 247 048,14 дол. США, за курсом НБУ - 25,291161 - станом на 23.08.2016р. заборгованість становить 6 248 134,28 грн.

штраф, згідно з п. 4.2 Кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 264456,59 грн.

За правилами ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі.

Умови договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий ПАТ «ВіЕйБібанк»

Відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що на час звернення до суду у позивача закінчився перебіг строку позовної давності і на цій підставі просив відмовити у задоволенні позову.

Частина 1 статті 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобовязаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що, згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а, відтак, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісяця не пізніше останнього робочого дня, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цих зобовязань.

Згідно з правовою позицією, що викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких, відповідно до умов договору, визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, враховуючи, що заборгованість за кредитним договором від 14.05.2007 у ОСОБА_2 виникла, відповідно до наданого розрахунку, починаючи з 05.12.2008 року, строк позовної давності для якої становить три роки, суд дійшов висновку про закінчення строку позовної давності 06.12.2011 року, до моменту звернення 30.12.2016 року позивача до суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з застосуванням наслідків порушення строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 229, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 261, 266, 267 Цивільного кодексу України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіза кредитним договором за № 130/07ф від 14.05.2016 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.