Справа № 344/1443/18
Провадження № 2/344/2258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 31.07.2008 року у Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейні відносини. Вже майже два роки, а саме з 15.06.2016 року подружжя проживає окремо, шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Поділ спільного майна буде проведено в добровільному порядку. Просила шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з нею.

07.03.2018 року відповідач подав до суду заперечення проти позову в частині позовної вимоги про залишення на проживання сина ОСОБА_3, з позивачкою, так як вона не займається його вихованням та не цікавиться його побутом і не спілкується з ним. При вирішенні питання щодо проживання сина ОСОБА_5, просив залишити його на проживання та виховання з батьком ОСОБА_2 (а.с.18).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.04.2018 року до участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог було залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. Зобовязано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати суду письмовий висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27).

04.07.2018 року позивачка подала до суду заяву, з якої вбачається, що, ознайомившись із запереченням ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання сина, просила задоволити прохання відповідача про залишення сина ОСОБА_3 зі своїм батьком ОСОБА_2 (а.с.37).

Позивачка в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доньку просила залишити на проживання з нею, а сина - з відповідачем (а.с.38).

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої заявлений позов визнає в повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення, сина просив залишити на проживання з ним, а доньку з позивачкою, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.39).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія І-НМ №191025, виданого 02.02.2018 року, сторони 31.07.2008 року зареєстрували шлюб у Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис за №66 (а.с. 4).

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8).

Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, сторони добровільно узгодили питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 з батьком, а ОСОБА_4 з матірю.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 31.07.2008 року у Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис за №66, слід розірвати. Малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, а ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 31.07.2008 року у Теребовлянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис за №66 розірвати.

Малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5

Малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 22.10.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.