Справа № 761/278/17
Провадження № 2/761/2598/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно з яким просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 55 000, 00 грн. відповідно до наданої розписки.

Ухвалою від 27.02.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

Ухвалою від 20.03.2017 року було відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення даного позову.

03.05.2017 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 119 363,40 доларів США відповідно до наданої розписки.

18.07.2017 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним договору поруки від 28.02.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Також, 18.07.2017 року до суду надійшли заперечення ОСОБА_4 на позовну заяву та клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи по справі.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.07.2017 року, судом було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору поруки недійсним.

Ухвалою від 19.07.2017 року було призначено судово-почеркознавчу експертизи у справі. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою від 11.09.2017 року провадження у справі було відновлено для розгляду клопотання експерта.

29.09.2017 року до суду надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та роз'єднання первісного та зустрічного позовів в окремі провадження.

Ухвалою від 03.11.2017 року позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_4

Ухвалою від 03.11.2017 року було роз'єднано позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 02.10.2018 року, обгрунтовано тим, що 14.02.2008 року позивач надав відповідачу позику в сумі 53 770,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався щомісячно сплачувати проценти в розмірі 1% від суми боргу та повернути запозичені кошти протягом двох місяців.

Разом з тим, позивач вказує, що незважаючи на те, що 01.09.2016 року ним було направлено відповідачу лист з проханням повернути отримані кошти у строк до 01.11.2016 року, останній лише частково виконав свої зобов'язання шляхом повернення 44 570,00 доларів США в рахунок погашення заборгованості про процентам за Договором.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 626, 638, 639, 1047, 1048, 1049 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 122 957,90 доларів США, з яких: 53 770,00 доларів США - сума боргу за Договором позики, 68 287,9- доларів США - заборгованість про процентам в період з 14.02.2008 року по 14.09.2018 року.

Ухвалою від 31.01.2018 року розгляд даної справи вирішено продовжити за правилами загального позовного провадження.

21.02.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не є суб'єктом, який має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, а тому і не має права на отримання процентів по договору позики.

09.03.2018 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому позивач вказує, що посилання відповідача на Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не регулює питання між фізичними особами договорів позики, а тому не має застосовуватись.

Ухвалою від 06.06.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник - ОСОБА_7 у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого 14.02.2008 року позивач надав відповідачу позику в розмірі 53 770,00 доларів США, а відповідач прийняв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати проценти в розмірі 1% від суми боргу та повернути запозичені кошти протягом двох місяців, про що свідчить розписка відповідача.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 01.09.2016 року позивачем було направлено відповідачу лист з проханням повернути отримані кошти у строк до 01.11.2016 року.

Проте, у встановлений строк по теперішній час відповідач лише частково виконав свої зобов'язання за договором позики, а саме: повернув позивачу 44 570,00 доларів США в рахунок процентів від суми боргу за період з 08.08.2008 року по 05.01.2014 року.

В свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики щодо повернення позивачеві суми позики, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми позики в розмірі 53 770,00 доларів США є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми процентів за користування позикою у період з 14.02.2008 року по 14.09.2018 року, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, враховуючи положення вказаної статті та виходячи зі змісту договору позики, суд вважає, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку.

Аналогічний висновок викладено й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що, як встановлено в судовому засіданні, відповідач частково сплатив позивачу проценти за користування позикою в розмірі 44 570,00 доларів США, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення проценти за користування позики в період дії Договору з 08.08.2008 року по 01.11.2016 року в розмірі 879,68 доларів США (537,7 Х 84) + ((537,7 х 12) : 365) Х 16) - 44570).

Крім того, відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 890,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 250,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 54649 (п'ятдесят чотири тисячі шістсот сорок дев'ять) доларів США 68 центів, з яких: 53770 (п'ятдесят три тисячі сімсот сімдесят) доларів США 00 центів - заборгованість за договором позики; 879 (вісімсот сімдесят дев'ять) доларів США 68 центів - відсотки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16140 (шістнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп., з яких: 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп. - судовий збір; 9250 (дев'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 10.10.2018 року.

Суддя: