АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1658/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Журба С.О. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

головуючого - Василенко Л.І.

суддів: Бабенка В.М., Фетісової Т.Л.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2009 року (постановлену в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси 25 березня 2009 року під головуванням судді Журби С.О.) по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та моральної шкоди, :

в с т а н о в и в :

29 січня 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, відсотків та моральної шкоди.

25 березня 2009 року позивач подав суду позовну заяву зі змінами та доповненнями, клопотання про допит свідків та заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у провадженні суду знаходиться цивільна справа за його позовом до відповідача про стягнення боргу, відсотків та моральної шкоди. 02 лютого 2009 року з довідки Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації, наданої на запит адвоката, йому стало відомо, що за відповідачем на праві приватної власності зареєстровано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в м. Черкаси. Оскільки відповідач є власником даного домоволодіння він в будь-який момент може розпорядитися ним на власний розсуд, що зробить неможливим, або значно утруднить виконання рішення суду у даній справі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2009 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Черкаси, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4

Ухвалу для виконання направлено Першій Черкаській державній нотаріальній конторі та ЧООБТІ.

Ухвала мотивована тим, що у відповідності до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що в даному випадку заява підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2009 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7 000 грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 05,69 грн., інфляційні нарахування в сумі 381,80 грн., 500 грн. витрат на юридичну допомогу, 60 грн. витрат на виклик відповідача, 800 грн. моральної шкоди 83 грн. судового збору, 30 грн. витрат на ІТЗ, а всього 8 860,49 грн.

В апеляційній скарзі, поданій 13 вересня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2009 року, як постановлену з неповним з'ясуванням обставин справи, неправильною оцінкою наданих доказів і встановлених юридичних фактів, а також порушенням норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 26 березня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 06-08.01.

26 березня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 06-08.01 від 26.03.2008 між ОСОБА_4 та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено іпотечний договір № 06/08.01-і, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстровим № 4916, на підставі якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами: житловий будинок з прибудовами - А-І загальною площею 57,1 кв.м, житловою площею 41,6 кв.м, вбиральня - Б, сарай - В, погріб - Д, огорожа 1, 2, 4, водо колонка - 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 343,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (далі - Предмет іпотеки).

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 06-08.01 від 26.03.2008, який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4, перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс».

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2402, відповідно до даного договору ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право Іпотекодержателя за іпотечним договором № 06/08.01-і, посвідченим ОСОБА_5, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстровим № 4916.

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 06-08.01 від 26.03.2008, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

07 березня 2014 року ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір № 4 про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений Верповською О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1790, відповідно до даного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» набуло право Іпотекодержателя за Іпотечним договором № 06/08.01-і, посвідченим ОСОБА_5, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстровим № 4916.

Зазначає, що право вимоги до відповідача, яке виникло на підставі кредитного договору № 06-08.01 від 26 березня 2008 року, належить ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Тому за даних обставин ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки згідно іпотечного договору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд не взяв до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказує, що станом на день звернення з апеляційною скаргою заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» становить 94 828,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті на момент укладення Договору про відступлення права вимоги № 241212ІВ від 24 грудня 2012 року, що становить 757 966, 20 грн.

Вважаючи дії щодо накладення арешту на вказану вище нерухомість такими, що не відповідають чинному законодавству України та грубо порушують права ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» як іпотекодержателя, оскільки позбавляють останнього законного права одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами, просить скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, відсотків та моральної шкоди, які застосовані ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2009 року в частині накладення арешту та заборони на майно, яке перебуває в іпотеці ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та належить на праві приватної власності ОСОБА_4, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи).

Суд постановляє ухвалу про забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов'язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

Частиною першою статті 152 ЦПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи), яка регламентує види забезпечення позову, передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Встановлення обов'язку вчинити певні дії має на меті обмежити пасивну поведінку особи, щодо якої вживаються заходи забезпечення позову. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Звертаючись до суду з указаним позовом ОСОБА_3, посилався на те, що відповідач ОСОБА_4 03.12.2008 позичив у нього гроші в сумі 7 000 грн., про що написав відповідну розпису, та обіцяв їх повернути до 15.12.2008., проте станом на кінець січня 2009 року кошти не повернув.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_3 вказував про те, що відповідно довідки ЧОБТІ, наданої на запит адвоката, йому стало відомо, що за відповідачем на праві власності зареєстроване домоволодіння № 13/1 по вул. Шевченка в м. Черкаси, що на його думку він може в будь-який момент розпорядитися ним на власний розсуд, що зробить неможливим, або значно утруднить виконання рішення суду в даній справі

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на належне відповідачу домоволодіння, суд першої інстанції дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, з долучених до апеляційної скарги доказів вбачається, що 26 березня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 06-08.01 за яким останній отримав кредит у сумі 87 604 долари США з цільовим призначенням - придбання житлового будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Черкаси , АДРЕСА_1.

26 березня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 06-08.01 від 26.03.2008 між ОСОБА_4 та ВАТ «ВТБ Банк» було укладено іпотечний договір № 06/08.01-і, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстровим № 4916, на підставі якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами: житловий будинок з прибудовами - А-І загальною площею 57,1 кв.м, житловою площею 41,6 кв.м., вбиральня - Б, сарай - В, погріб - Д, огорожа 1, 2, 4, водоколонка - 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 343,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Предмет іпотеки сторонами договору оцінено в 442 403 грн., що за курсом НБУ на день підписання договору становило 87 604,55 доларів США.

Пунктом 8.1 приведеного договору іпотеки визначено, що іпотека зберігає силу у випадках уступки (відступу) іпотекодержателем забезпеченою іпотекою вимоги іншій особі або переведення іпотекодавцем за письмовою згодою іпотекодержателем боргу за кредитним договором на іншу особу.

Згідно до пункту 8.4 в зв'язку з укладанням та нотаріальним посвідченням цього договору, нотаріусом накладається заборона на відчуження предмету іпотеки та здійснюється державна реєстрація обтяження іпотекою нерухомого майна.

Таким чином на час постановлення 25.03.2009 оскаржуваної ухвали, якою у забезпечення позову щодо стягнення з ОСОБА_4 7 000 грн. боргу, 3 % річних, інфляційних нарахувань та моральної шкоди, було накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 даний житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка на якій він розташований з 26.03.2008 перебував в іпотеці для забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення отриманого кредиту, а відтак забезпечення позову шляхом накладення на нього арешту не було достатнім та, відповідно, співмірним видом забезпечення позову у цій справі, оскільки саме іпотекодержатель мав переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки згідно іпотечного договору.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надав оцінки обґрунтованості доводів ОСОБА_3 щодо необхідності вжиття відповідних заходів, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, чи співмірний він із позовними вимогами і чи є взагалі в ньому потреба, виходячи з самого поняття забезпечення позову, як тимчасової процесуальної дії примусового характеру, що застосовуються з метою гарантування виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Щодо порушення оскаржуваною ухвалою прав ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» колегією суддів враховується те, що 24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 06-08.01 від 26.03.2008, який укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4, перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс».

24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений ОСОБА_6 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2402. Відповідно до даного договору ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право Іпотекодержателя за іпотечним договором № 06/08.01-і, посвідченим ОСОБА_5, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстровим № 4916.

17 лютого 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 06-08.01 від 26.03.2008, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

07 березня 2014 року ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір № 4 про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений Верповською О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1790, відповідно до даного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» набуло право Іпотекодержателя за Іпотечним договором № 06/08.01-і, посвідченим ОСОБА_5, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу за реєстровим № 4916.

Викладене свідчить про те, що на час подачі апеляційної скарги право вимоги до ОСОБА_4, яке виникло на підставі кредитного договору № 06-08.01 від 26 березня 2008 року, належить ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення, зокрема, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про забезпечення позову, допустивши порушення норм процесуального права. Тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Апеляційний суд Черкаської області,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 березня 2009 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.М. Бабенко

Т.Л. Фетісова

Повний текст постанови суду складено 22 жовтня 2018 року.