Справа №359/3872/17
Провадження №2/359/271/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватні нотаріуси Київського міського нота-ріального округу Левицький Роман Всеволодович та Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна, Кияниця Микола Григорович та Бориспільська міська рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки,

встановив:

В травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що він є онуком ОСОБА_5 та ОСОБА_15, яким на праві спільної сумісної влас-ності належав житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а також земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за цією ж адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_15 померла. За час свого життя вона обіцяла заповісти позивачу її частку в домоволодінні та земельній ділянці. Водночас, ще 30 вересня 2009 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, за яким він відчужив у власність ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а також земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за цією ж адресою. 10 листопада 2016 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_7 договори купівлі-продажу, за якими він відчужив домо-володіння та земельну ділянку у власність ОСОБА_7. 14 березня 2017 року ОСОБА_7 також уклав з ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 договори купівлі-продажу, за якими він відчужив у власність кожного покупця по 1/3 частці в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 а також по 1/3 частці в земельній ділянці площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій за цією ж адресою. Однак ОСОБА_15 не давала її чоловіку ОСОБА_5 письмову нота-ріально посвідчену згоду на відчуження домоволодіння та земельної ділянки у власність інших осіб. Крім того, ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, не розумів значення своїх дій та діяв під впливом помилки. Тому ОСОБА_4 просить суд визнати недійсними договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, укладений 30 вересня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; договори купівлі-продажу цих об'єктів нерухомого майна, укладені 10 листопада 2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7; а також договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, укладені 14 березня 2017 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_18 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

Представники відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилають-ся на те, що їх довірителі придбали домоволодіння та земельну ділянку за відплатними договорами. На час укладення цих договорів право власності на спірні об'єкти нерухо-мого майна було зареєстровано за ОСОБА_7. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_19, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 є добросовісними набувачами. Тому представники відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд відмовити у задо-воленні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_4 не має права оспорювати договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки. Водно-час, вона не заперечує проти задоволення пред'явленого позову.

Інші учасники цивільного процесу не з'явились у судове засідання. Вони неодно-разово завчасно у встановленому порядку повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 30 вересня 2009 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу (а.с.11 т.1), за яким він відчужив у власність ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 а також земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуго-вування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за цією ж адресою.

10 листопада 2016 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_7 договори купівлі-продажу (а.с.12, 13 т.1), за якими він відчужив домоволодіння та земельну ділянку у власність ОСОБА_7.

14 березня 2017 року ОСОБА_7 також уклав з ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 договори купівлі-продажу (а.с.81-82, 129-130 т.1), за якими він від-чужив у власність кожного покупця по 1/3 частці в житловому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а також по 1/3 частці в земельній ділянці площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій за цією ж адресою.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.3 ст.215 цього ж Кодексу якщо недійсність правочину прямо не встанов-лена, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на під-ставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Встановлено, що ОСОБА_4 не був стороною жодного з оспорюваним ним дого-ворів. Він не був власником спірного домоволодіння та земельної ділянки. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_15 склала заповіт, яким вона заповіла позивачу вказані об'єкти нерухомого майна. Аналіз цих обставин переконливо свідчить про те, що договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки не порушують жодних прав позивача. Він не є заінтересованою особою в розумінні ч.3 ст.215 ЦК України та не має права оспорювати дійсність цих договорів.

З огляду на це суд вважає, що саме з цієї підстави ОСОБА_4 належить відмовити у задоволенні позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверд-жують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.4 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Допитані у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 показали, що вони придбали домоволодіння та земельну ділянку у ОСОБА_7 за відплатними договорами. Їм не було відомо про те, що ці об'єкти нерухо-мого майна можуть належати іншим особам. При укладенні спорюваних договорів відпо-відачі діяли добросовісно та не мали намір заволодіти чужим майном.

Як вбачається з ч.1 ст.388 ЦК України, добросовісність набуття права власності на домоволодіння та земельну ділянку підлягає обов'язковому з'ясуванню при розгляді позову про витребування цих об'єктів нерухомого майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_10 Водночас, ці обставини не мають жодного значення при розгляді пред'явленого позову про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

З огляду на це суд вважає, що показання ОСОБА_8, ОСОБА_16 та ОСОБА_10, допитаних у судовому засіданні в якості свідків, не стосуються пред-мета доказування та є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_4 сплатив судовий збір в повному обсязі. Ця обставина підтверджується дублікатом квитанції №0.0.761635909.1 від 11 травня 2017 року (а.с.10 т.1). Водночас, у задоволенні пред'явленого ним позову відмовлено.

З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування ОСОБА_4 витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_10, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Левицький Роман Всеволодович та Криворучко Віктор Петрович, приватний нотаріус Бориспільського міського нотаріального округу Дудка Оксана Сергіївна, Кияниця Микола Григорович та Бориспільська міська рада, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки відмовити.

Рішення суду складено 27 вересня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець