Провадження № 2-з/521/280/18
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

10 жовтня 2018 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси Гранін В.Л. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в порядку статей 151-152 Цивільно-процесуального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про забезпечення позову, подану в порядку статей 151-152 ЦПК України, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_2, який, на її думку, скоїв дорожньо - транспортну пригоду, у вигляді 1/3 частини АДРЕСА_2.

Вивчивши надані документи, вважаю за необхідне повернути заяву заявниці, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі підписується заявником та повинна містити: 1) найменування суду до якого подається заява; 2) повне найменування ( для юридичних осіб ) або імя ( прізвище, імя та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження ( для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування ( для фізичних) осіб, поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків( для фізичний осіб) за його наявністю або номер і серію паспорту для фізичних осіб громадян України, номер засобів звязку та адресу електронної пошти за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;4) захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості необхідні для забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 151 ЦПК України встановлено, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по-батькові) (для фізичних осіб) інших осіб які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних) осіб, поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків ( для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти. Таких даних про позивача він не вказав.

При цьому, в порушення правил ч. 2 ст. 151 ЦПК України заявницею не вказано відомі адреси електронної пошти сторін. Окрім цього, в порушення вимог ч. 7 ст. 151 ЦПК України заявницею не розяснено чому на даний час вона не в змозі подати позовну заяву саме до суду, яку зобовязана подати у десятиденний строк після прийняття судом рішення про забезпечення позову, враховуючи, що їй відомо до кого буде предявлено позов, предмет та підстави позову.

Крім того, заявник надала копію постанови Приморського районного суду від 20.09.2018 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак даних про те, що ця постанова набрала законної сили не надала.

Заявником не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, а навпаки вказано, що таких пропозицій взагалі немає, що не може вважатись виконанням вимог закону.

Також позивачка в заяві вказує спочатку про те, що територіальна підсудність таких справ визначається за ч. 1 ст. 27 ЦПК України (а це Суворовський районний суд м. Одеси), а потім вказує ч. 6 ст. 28 ЦПК України (а це Малиновський районний суд м. Одеси). Немає підтвердження про неподання такої заяви до Суворовського районного суду м. Одеси.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

З зазначених вище підстав, приходжу до висновку, що заявницею необґрунтовано необхідність забезпечення позову.

Зважаючи на усе наведене, передбачені ЦПК України підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні, заява подана з порушеннями статті 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 152 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявникові.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання (підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя