Справа № 357/5488/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «Приватбанк», яке з 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «Приватбанк», звернувся суду з даним позовом 21.05.2018 року обґрунтовуючи тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.10.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав умови договору, а відповідач, в свою чергу, його порушив, чим спричинив заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 12 476 грн. 48 коп. та складається з: заборгованості за кредитом 497 грн. 26 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8036 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією 2 872 грн. 72 коп., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина 500 грн. 00 коп. та штраф процентна складова 570 грн. 31 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 12 476 грн. 48 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 05.06.2018 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до позову додано клопотання представника позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3, про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав.

На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що 22.10.2010 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, шляхом заповнення та підписанням анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 22.10.2010 року, відповідно до якої відповідач підписавши дану заяву погодився на Умови та правила надання кредиту фізичним особам, тобто був укладений договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією анкети-заяви від 22.10.2010 року (а.с.7) та копією умов та правил надання банківських послуг (а.с.9-32).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З наданого позивачем розрахунку (а.с.5-6) вбачається, що заборгованість за договором станом на 30.04.2018 року становить 12 476 грн. 48 коп. та складається з: заборгованості по тілу кредиту 497 грн. 26 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8036 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією 2 872 грн. 72 коп., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина 500 грн. 00 коп. та штраф процентна складова 570 грн. 31 коп.

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі прострочення кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

У разі виникнення прострочення зобовязань за борговими зобовязаннями згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору, а саме в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобовязання і є видом матеріальної відповідальності.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі прострочення виконання зобовязань, в тому числі тіла кредиту і відсотків.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків по кожному з грошових зобовязань.

Отже, умовами договору передбачено одночасно два види цивільно - правової (матеріальної) відповідальності боржника за ті самі порушення - зокрема за несвоєчасне виконання грошового зобовязання - у даному випадку несвоєчасну або у неповній мірі сплату тіла кредиту і процентів за користування кредитом, з єдиною різницею видів відповідальності, яка полягає у тому, що підставою для нарахування неустойки у виді штрафу є прострочення (несплата) протягом 30 днів, а для нарахування пені наявність прострочених зобовязань на суму від 100 грн..

Позивач просить за порушення боржником умов договору і порушення строків виконання грошових зобовязань за договором по сплаті кредиту і відсотків, стягнути з відповідача і пеню, передбачену у разі прострочення зобовязань від 100 грн. і штраф, передбачений у разі прострочення на 30 днів у фіксованому розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. При цьому позивач, як на підставу для стягнення штрафу посилається на п. 2.1.1.7.6 Умов, але до позову не долучено розрахунку суми даного штрафу, з чого він складається та конкретно, за яке прострочення і коли, або за яке інше порушення він нарахований.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача одночасно зобовязання і по сплаті штрафу та по сплаті пені.

Тому, враховуючи вищенаведене, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів.

Такі висновки суду відповідають і правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 500,00 грн. на картковий рахунок, однак умови договору порушив.

Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобовязання, обумовлені договором.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 11 406 грн. 17 коп., яка складається з: тіла кредиту 497 грн. 26 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8036 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією 2 872 грн. 72 коп.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1 610, 84 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 259,526, 610, 611, 627,634, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( ) заборгованість за договором № б/н від 22.10.2010 року в розмірі 11 406 грн. (одинадцять тисяч чотириста шість гривень 17 копійок), та складається з: тіла кредиту 497 грн. 26 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8036 грн. 19 коп., заборгованості за пенею та комісією 2 872 грн. 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судові витрати в розмірі 1 610 грн. (одна тисяча шістсот десять гривень 84 копійки).

У задоволенні позову в частині стягнення штрафів: 500 грн. (фіксована частина), 570 грн. 31 коп. (процентна складова) відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення суду.

Суддя:ОСОБА_4