КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/4834/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Новак Р.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3206/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року про виправлення описки, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_3 в розмірі 1 344 000,00 грн. перед ПАТ «Укрсоцбанк» звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом визнання за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на нерухоме майно, предмет іпотеки за Договором іпотеки №39.29-50/484і від 15 червня 2007 року, посвідченим 15 червня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С. за реєстровим номером 2909, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент такого набуття - 1 344 000,00 грн. без ПДВ. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в сумі 3654,00 грн. (а.с.99-100, 126)

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 26 травня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про скасування заочного рішення від 18 квітня 2016 року залишено без задоволення. (а.с.169)

Не погодившись з рішенням районного суду, 01 червня 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 направив по пошті апеляційну скаргу. (а.с.172-177)

17 жовтня 2018 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 18 жовтня 2018 року передана судді доповідачу.

Відповідно до пункту 13 частини 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції викладеній Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка була чинною на час ухвалення оскаржуваного рішення та діяла до 15 грудня 2017 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України (в редакції викладеній Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року), у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За таких обставин та зважаючи на вищевказані положення ЦПК України, строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущений.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз положень зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, визначеному статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норму про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що вони звільняються від сплати судового збору з метою захисту їх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» були замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певної категорії осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Стадії цивільного процесу об'єднані єдиним завданням - справедливим розглядом і вирішенням цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Саме таке тлумачення норм Закону України «Про судовий збір» і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі 761/24881/16-ц.

Таким чином, ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційна скарга відповідає вимогам ст.ст. 354, 356 ЦПК України, тому апеляційне провадження підлягає відкриттю апеляційним судом.

Відповідно до вимог статті 359 ЦПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу.

В порядку ст. 360 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Відзив на апеляційну скаргу має містити: найменування суду апеляційної інстанції; ім'я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв'язку, адресу електронної пошти, за наявності; обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги; у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу; перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Також, виходячи з положень ч. 4 ст. 360 ЦПК України, відзив та додані до нього документи має бути направлений іншим учасникам справи, а докази відправлення мають бути долучені до відзиву для пред'явлення суду.

У порядку підготовки справи до розгляду, з метою перевірки заявлених апелянтом у скарзі доводів, необхідно виконати дії, передбачені ст.ст. 361, 365 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 359, 361, 365 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2016 року.

Направити учасникам справи копію цієї ухвали та копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами.

Відзив на апеляційну скаргу може бути подано до 09 листопада 2018 року.

Виконати дії, передбачені ст. 365 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець