АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1730/18Головуючий у 1-й інстанції Кирилюк Н.А. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

судді-доповідача Фетісової Т.Л.

суддів Нерушак Л.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач (скаржник) - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29.08.2018 (ухвалене об 11 год. 51 хв. у залі судових засідань Кам'янського районного суду, повний текст складено 04.09.2018, суддя в суді першої інстанції - Кирилюк Н.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розмірів аліментів, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася 27.04.2018 до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей - доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8, в розмірі 1 / 3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи про те, що після стягнення аліментів з відповідача судовим рішенням змінилося законодавство.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 29.08.2018 позов у справі залишено без задоволення. При цьому суд виходив з того, що правових підстав для збільшення розміру аліментів при розгляді справи встановлено не було.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала 26.09.2018 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позовні вимоги. Скаржник зазначає, що рішення суду в цій справі є необґрунтованим та таким, що суперечить висновкам ВС у постанові від 03.05.2018 у справі №581/638/17-ц та рішенням апеляційного суду Київської області.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно рішення Кам'янського районного суду від 16.09.2015, яке набрало законної сили, на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому на момент ухвалення цього рішення редакція ст.182 СК України передбачала, що аліменти не можуть бути меншими 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний момент чинними нормами ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином з моменту ухвалення рішення від 16.09.2015 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх дітей змінилися норми законодавства, які визначали мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що, на думку позивача, свідчить про необхідність судовим рішенням змінити розмір аліментів.

Питання збільшення розміру аліментів регламентується нормами ст. 192 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

З правового висновку ВС від 12.09.2018 у справі №459/2181/17 вбачається наступне.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 №6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не довела наявність підстав для збільшення розміру аліментів у цій справі, а апеляційні доводи правильності таких висновків не спростовують, адже висновок ВС у постанові від 03.05.2018 у справі №581/638/17-ц, на який вказує скаржник, не приймався, а рішення апеляційного суду Київської області при розгляді інших справ правового значення для вирішення позову в даній справі не мають.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29.08.2018 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід віднести на рахунок державного бюджету, оскільки позивач (скаржник) звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 29.08.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розмірів аліментів - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 23 жовтня 2018.

Суддя-доповідач

Судді