17.10.2018 227/4492/18
17 жовтня 2018 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Левченка А.М.,
за участю секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області в порядку окремого провадження суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, -
17.10.2018 року заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій просила встановити факт народження дитини чоловічої статті 16 серпня 2018 р. у м.Донецьк Донецької області, матірю якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є матірю ОСОБА_2, її донька ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3, та 16.08.2018 р., в них народилась дитина, хлопчик, якого назвали Ярослав, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №27 від 16.08.2018 р.
При зверненні до Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відмовлено в реєстрації народження дитини, оскільки документи, які видані на території, не підконтрольній Україні, не приймаються органами державної влади, у звязку з чим, змушені звернутися з даною заявою до суду.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з огляду на вік дитини та відсутність перепустки позбавлені можливості виїхати на контрольовану територію України та звернутися до закладів здоровя та суду з відповідними заявами. Вона як родичка позбавлена, як і батьки дитини, можливості реалізувати свої права щодо реєстрації народження дитини (онука), а також щодо здійснення особистих немайнових прав та запобігання обмеження цивільних прав та обовязків дитини.
Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, вимоги підтримує у повному обсязі.
Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги ОСОБА_1 прочуть задовольнити.
Представник заінтересованої особи: Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, та повідомив суд про те, що у архіві відділу актового запису про народження 16.08.2018 року дитини чоловічої статі, матірю якої є ОСОБА_2, не виявлено.
Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові документальні докази, представлені в обґрунтування заяви, вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, з заявами про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Таким чином, заявник, яка є бабусею народженої 16 серпня 2018 року дитини чоловічої статі, має право звернутися до суду з відповідною заявою.
Судом встановлено, що заявник зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією її паспорта (а.с.4-5).
В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VII-HO №357536. (а.с.7).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2010 року, актовий запис №44. (а.с.14).
На підтвердження факту народження дитини заявницею додано до заяви: копія медичного свідоцтва про народження № 27 від 16.08.2018 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_2, 16 серпня 2018 року народилася дитина хлопчик; копія обмінної карти родильного відділення Центральної міської клінічної лікарні м. Донецьк, відповідно до якої у ОСОБА_2, 16.08.2018 року о 21:15 год. відбулися пологи та народилася дитина, чоловічої статі, вагою 3500, зріст 52 см.
До матеріалів справи долучена відмова Добропільського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у проведенні державної реєстрації народження дитини № 15.31-25/3897 від 10.10.2018 року. (а.с.20) та додано копію фотокартки, на яких зображені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з новонародженою дитиною та бабуся і дідусь з новонародженою дитиною.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
За приписами ч. 1 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний розяснити учасникам справи їхні права та обовязки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
З огляду на наведену норму закону, надані заявницею копія медичного свідоцтва про народження №27 від 16.08.2018 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_2 16.08.2018 року народилася дитина хлопчик; копія обмінної карти родильного відділення Центральної міської клінічної лікарні м. Донецьк, відповідно до якої у ОСОБА_2 16.08.2018 року відбулися роди та народилася дитина, є недійсними та не створюють правових наслідків, оскільки видані на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.
Крім цього, форма даного медичного документу не відповідає формі, визначеній Наказом Міністерства охорони здоровя України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 року №545.
Втім, згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.
Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.
Крім того, факт народження 16.08.2018 року у ОСОБА_2 дитини чоловічої статі підтверджується наявними в матеріалах справи фотокопіями, на яких зображені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з новонародженою дитиною та бабуся і дідусь з новонародженою дитиною.
З урахуванням викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт народження, приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту народження та з метою захисту прав і свобод заявниці, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб отримати свідоцтво про народження, виданого державним органом України.
Суд враховує й те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 05.06.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області складено відповідний актовий запис за № 44 та видано свідоцтво про шлюб.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.
Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Ст. 133 Сімейного кодексу України передбачено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, то слід встановити факт народження 16 серпня 2018 року дитини чоловічої статі у м. Донецьк від батьків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
При цьому суд звертає увагу заявників на позицію Верховного суду України, викладену в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року, згідно якої рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

У порядку ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 81, 263, 264, 273, 293, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження 16 серпня 2018 року у м. Донецьк Донецької області Україна, дитини чоловічої статі, від батьків: матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії ВЕ 351926 виданий Амвросіївським РВ УМВС України в Донецькій області 10.01.2002р., РНОКПП НОМЕР_1;

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2, місце реєстрації: Донецька область Амвросіївський район, смт.Кутейникове, вул.К.Маркса, буд.23, паспорт серії ВК 951413 виданий Амвросіївським РС ГУ ДМС України в Донецькій області 16.10.2012р., РНОКПП НОМЕР_2;

ОСОБА_3, місце реєстрації: Донецька область Амвросіївський район, смт.Кутейникове, вул.К.Маркса, буд.23, паспорт серії ВЕ 227924 виданий Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 21.02.2002 р., РНОКПП НОМЕР_3;

Добропільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, місце знаходження: 85000, Донецька область, м.Добропілля, пров.Європейський, буд.6, .

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2018 року.

Суддя А.М. Левченко

17.10.2018