Постанова

Іменем України

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 2-5810/2007

провадження № 61-11482св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лемма»,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа (позивач за іншим позовом) - виконавчий комітет Одеської міської ради,

заявник - ОСОБА_8,

представники: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_10, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року в складі колегії суддів: Варикаші О. Д.,

Ступакова О. А., Бабія А. П.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лемма», третя особа - виконавчий комітет Одеської міської ради, про визнання права власності.

Також, у вересні 2007 року виконавчий комітет Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лемма» про зобов'язання знести самочинно побудований житловий будинок.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2007 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на самовільно побудований багатокімнатний (індивідуальний) житловий будинок НОМЕР_1 (котедж рекреаційного призначення), відображений в технічному паспорті під літерою «А-6», загальною площею 706,0 кв. м, розташований на земельній ділянці, площею

2768,0 кв. м у АДРЕСА_1 що складається з цокольного поверху, загальною площею 290,4 кв. м, що включає: гараж, площею 51,5 кв. м, топочну - 27,4 кв. м, коридор - 19,1 кв. м, ігрову - 16,5 кв. м, кухню - 9,2 кв. м, підсобну - 10,8 кв. м, хол - 16,6 кв. м, технічне приміщення - 7,1 кв. м, комору - 23,4 кв. м, хол - 39,2 кв. м, гардеробну - 6,4 кв. м, ванну кімнату -

3,5 кв. м, туалет - 2,3 кв. м, вітальню - 29,4 кв. м, ванну - 8,6 кв. м, винний погріб - 20,4 кв. м; з першого поверху, загальною площею 231,0 кв. м, що включає: хол, площею 38,7 кв. м, гостину - 145,8 кв. м, атріум - 17,9 кв. м, кухню - 28,6 кв. м; з другого поверху, загальною площею 184,6 кв. м, що включає: коридор, площею 29,8 кв. м, гардеробну - 8,0 кв. м, житлову - 28,2 кв. м, санвузол - 14,4 кв. м, хол - 27,1 кв. м, житлову - 37,9 кв. м, туалет - 2,8 кв. м, ванну - 9,8 кв. м, житлову - 16,8 кв. м, гардеробну - 9,8 кв. м.

Відмовлено у задоволенні позову виконавчого комітету Одеської міської ради.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_8 як особа, яка не брала участі у справі, проте вважав, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_8 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до

ТОВ «Лемма», третя особа - виконавчий комітет Одеської міської ради, про визнання права власності та за позовом виконавчого комітету Одеської міської ради до ТОВ «Лемма» про зобов'язання знести самочинно побудований житловий будинок, закрито.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції не вирішував питання про права і обов'язки ОСОБА_8 щодо права власності на самовільно побудований багатокімнатний (індивідуальний) житловий будинок НОМЕР_1 (котедж рекреаційного призначення), відображений у технічному паспорті під літерою «А-6», загальною площею 706,0 кв. м, розташований на земельній ділянці, площею 2768,0 кв. м у АДРЕСА_2 оскільки спір стосується лише прав та обов'язків позивачів та відповідача - ТОВ «Лемма» як юридичної особи.

У лютому 2016 року ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_10, подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційної інстанції та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд належним чином не оцінив надані докази.

У березні 2016 року ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_5, та у вересні 2016 року ТОВ «Лемма» подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначили, що судове рішення є законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючи до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2007 року, ОСОБА_13 посилався на те, що він не брав участі у справі, проте суд першої інстанції оскаржуваним рішенням вирішив питання про його майнові права, так як він є учасником та засновником ТОВ «Лемма» та має частку у статутному капіталі товариства у розмірі 14 %, що складає 805 000,00 грн, що підтверджується витягом із державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідачем у справі є ТОВ «Лемма» як юридична особа.

Відповідно до статей 91, 92, 113, 115, 116 ЦК України та частин 1, 2 статей 66 ГК України, статей 10, 11, 12 Закону України «Про господарські товариства» визначено цивільну правоздатність та дієздатність юридичної особи, правовий статус майна, що є власністю господарського товариства, межі відповідальності товариства і його учасників та засновників або власників майна, права та обов'язки учасника та засновника господарського товариства.

Отже, апеляційний суд правильно вважав, що ТОВ «Лемма» є самостійним суб'єктом права, самостійно захищає свої права і несе обов'язки та може самостійно виступати суб'єктом цивільно-правових відносин. Учасники та засновники господарського товариства мають права, визначені законом та установчими документами, які не передбачають повноважень учасника та засновника господарського товариства на подання апеляційної скарги на рішення суду, за яким однією із сторін є господарське товариство, як юридична особа, і відсутня стороною фізична особа - учасник товариства, яка подає апеляційну скаргу в своїх інтересах, як учасник та засновник товариства.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини 3 статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Отже, закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що заявником не надано доказів того, що ОСОБА_13 як учасник та засновник ТОВ «Лемма» на підставі установчих документів та закону має право на подання апеляційної скарги в своїх інтересах у справі, у якій стороною є ТОВ «Лемма», дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_8 не підлягає розгляду в апеляційному порядку, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про права і обов'язки ОСОБА_8, пов'язані з правом на спірне майно та даний спір стосується лише прав та обов'язків позивачів та відповідача - ТОВ «Лемма» як юридичної особи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись статтями 389, 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_10, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило