Справа № 133/351/18
Провадження № 22-ц/772/1907/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сорока Д. В.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 рокуСправа № 133/351/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О. , Берегового О.Ю.,

секретар : Торбасюк О.І.

за участі: представника позивача - адвоката Роя В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу № 133/351/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2018 року, постановлену під головуванням судді Сороки Д.В., повне судове рішення складено 10 липня 2018 року,

В с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Козятинський міськрайонний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.08.2011 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 6700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт; що підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ними договір про надання бапнківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх обов'язків за умовами договору зі сторони відповідача, ним станом на 15.01.2018 року утворена заборгованість у сумі 12 295,16 грн., яка складається з :

6 813,24 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

6 568,58 грн.- заборгованість за пенею, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована складова);

561,67 грн. - штраф ( процентна складова).

Саме цю заборгованість ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача на його користь разом з судовими витратами.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено через недоведеність заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, як незаконне, оскільки судом неповно, необ'єктивно та не всебічно досліджено обставини справи, а також тому, що суд невірно витлумачив та застосував норми матеріального права. Апелянт просить скасувати рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі і вирішити питання судових витрат.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до укладеного Договору № б/н від 03.08.2011 року, ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 6700.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картка .

Пунктами 2.1.1.2.3 і 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту , встановленого банком.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбаченим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову.

Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту щомісячним платежем до 25 числа кожного місяця .

Згідно позовної заяви, станом на 15.01.2018 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 12 295,16 грн., яка складається з наступного :

6 813,24 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

6 568,58 грн.- заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована складова); 561,67 грн. - штраф ( процентна складова).

За вказаних обставин суд не погодився з наданим позивачем розрахунком заборгованості, зазначивши, що у ньому відомості суперечать одна одній, оскільки додавши всі перераховані заборгованості, пеню та штраф виходить зовсім інша сума, а також в розрахунку не зазначено тіло кредиту, а з чого витікають відсотки доказів не надано.

У своєму рішенні суд ще зазначив, що вказавши, що відповідач - ОСОБА_4 належним чином не виконала своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач обмежився загальними фразами і не надав доказів, в чому саме полягає невиконання відповідачем умов кредитного договору, відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком до кредитного договору. Тобто, позивач не надав доказів про несплату відповідачем боргу, відповідно до умов договору і графіку погашення кредиту. До суду не надано детального розрахунку заборгованості відповідача, відповідно до графіка погашення кредиту; не надано доказів про розрахунок платежів за конкретний період нарахування пені.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

З такими висновками суду першої інстанції Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів не погоджується, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.08.2011 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 6700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, виходячи з підписаної нею заяви-анкети на а/с9.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Про це свідчать розрахунки заборгованості, надані позивачем на а/с 5-8, з яких видно, що відповідачка користувалася кредитними коштами з часу укладення договору і до 17.03.2017 року - часу останнього платежу у розмірі 1000 грн. по погашенню заборгованості.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

За нормами ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

ОСОБА_4, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, приєдналася до договору приєднання та погодилася з його умовами.

При цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та правила були чинними під час укладення договору.

Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З розрахунків кредитної заборгованості вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, тобто погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами. Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не спростовані відповідачем ні на час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції без належного обґрунтування не взяв до уваги наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості.

З вказаного розрахунку слідує, що станом на 15.01.2018 року, утворена відповідачем заборгованість, становить 12 295,16 грн. та складається з :

6 813,24 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

6 568,58 грн.- заборгованість за пенею, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована складова);

561,67 грн. - штраф ( процентна складова).

Як уже зазначалося, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, неналежне виконання (ст. 610 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З умов Договору видно, що відповідач зобов'язався на підставі п. 2.1.1.5.5. погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

П. 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта, є борговими зобов'язаннями.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника - позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У даному випадку вся сума кредиту становить 12 295,16 грн. та складається з :

6 813,24 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом;

6 568,58 грн.- заборгованість за пенею, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована складова);

561,67 грн. - штраф ( процентна складова).

Відшкодування заборгованості за відсотками за користування кредитом передбачене ст. 625 ч.2 ЦК України та п. 2.1.1.5.5. Договору, тому підлягає стягненню.

Щодо відшкодування заборгованості за пенею та штрафами, то ці вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки лише 340 грн. 66 коп. штрафу (процентна складова), з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме - пп.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час згідно з пп.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 21.10.2015 №6-2003цс15.

Отже у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, рішення суду першої інстанції, як ухвалене за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, в силу ст. 376 ЦПК України слід скасувати та постановити нове судове рішення про часткове задоволення позову у розмірі 6813,24 грн. - заборгованості по відсотках за користування кредитом та 340 грн. 66 коп. штрафу (процентна складова), а всього - 7153 грн. 90 коп.

З огляду на часткове задоволення позову та ст. 141 ЦПК України необхідно розподілити судові витрати, а саме, судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги, стягнувши їх з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, як за позовну заяву позивачем було сплачено 1762 грн. судового збору, а позов задоволено на 7153 грн. 90 коп., то з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1025 грн. судового збору за подання позову (а/с1).

Оскільки за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 2643 грн. судового збору, а апеляційна скарга задоволена частково на суму 7153 грн. 90 коп., то за подання апеляційної скарги слід стягнути з відповідачки на користь позивача 1538 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, суд -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299), заборгованість в розмірі 7153 грн. 90 коп. за кредитним договором № б/н від 03.08.2011 року, яка складається з 6813 грн. 24 коп. відсотків за користування кредитом та 340 грн. 66 коп. штрафу (процентна складова). У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1025 грн. судового збору за подання позову та 1538 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22.10.2018 року.

Головуюча суддя: В.С. Марчук

Судді: Т.О. Денишенко

О.Ю. Береговий