Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/3111/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля Анатолія Борисовича

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною повноліття та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що з 03.05.2004 року вони з відповідачем проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Від цього цивільного шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

29.09.2006 року вони з відповідачем уклали шлюб.

З початку січня 2010 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

08.06.2018 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, після чого нею було подано позов до суду щодо стягнення аліментів на утримання дитини. 23.09.2013 року судом винесено рішення, яким позов задоволено.

Донька постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні. За час перебування у шлюбі з вини відповідача між ними часто виникали сварки, свідком яких була їх неповнолітня дочка. Дитина стала більш знервованою, неспокійною. Саме це стало причиною припинення їх відносин. Після чого вона з донькою переїхала жити до своєї мами. Відповідач за цей час приїздив до доньки лише декілька раз. На її телефонні дзвінки відповідач не відповідав.

Останні події після припинення їх відносин свідчать про те, що відповідач зовсім не цікавиться життям їх доньки. До того ж відповідач постійно безробітний, тому у неї вимагає грошові кошти за кожен дозвіл, що стосується оформлення закордонного паспорту на дитину та інше. Вона має бажання зі своєю донькою подорожувати та відпочивати в інших країнах світу, але дозвіл на виїзд дитини за кордон відповідач не надає, а платити йому за згоду вона не має жодного бажання.

Донька проживає з позивачем, яка її утримує та належним чином піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідач не бажає надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, оскільки вважає, що вона має заплатити за те, що він надасть таку згоду.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає нотаріальної згоди на виїзд їх доньки за кордон та оформлення закордонного паспорту на її ім'я, вона вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Позивач, як законний представник своєї дитини, має право на звернення до суду для захисту її інтересів. Вважає, що виїзд дитини з нею за межі України сприятиме забезпеченню її прав та інтересів, соціальному захисту, належному догляду, належному лікуванню, яке дитина потребує за станом здоров'я, доступу до культурних та інших духовних цінностей, сприятиме засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

Більше того, у випадку, коли дитина не зможе виїхати з нею за кордон, це може завдати дитині психологічної травми та зашкодить її нормальному фізичному, духовному і моральному розвитку.

Відмова відповідача від надання згоди порушує право дитини на можливість вільного розвитку, відпочинку, вибору майбутньої професії, лікуванню, розвитку, зокрема, і в іншій країні.

Повідомляє суд про те, що вона не має можливості зареєструвати місце проживання доньки без згоди на те батька, та відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її права і свободу. Тому відсутність письмової згоди одного з батьків не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця проживання дітей за адресою іншого з батьків.

Відсутність реєстрації місця проживання малолітніх дітей за місцем їх фактичного проживання суперечить інтересам дітей та суттєво обмежує реалізацію їх прав, які гарантовані Конституцією України та законами України, зокрема, права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на освіту, охорону здоров'я та соціальний захист.

Просить суд надати дозвіл на виїзд з України малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, до країн: Росія, Кіпр, Болгарія, Греція, Єгипет, Туніс, ОАЕ, Чехія, Чорногорія, Польща, Хорватія, Турція, Ізраїль, Іспанія, Франція, Німеччина, Грузія, Італія до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надати дозвіл на виготовлення та отримання закордонного паспорту (проїзного документу для виїзду дитини за кордон) малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, на адресу суду направила письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив письмову заяву, у якій просить суд проводи розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: батьком - ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1. Актовий запис № 90.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, шлюб між ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_1, розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 125 від 08 червня 2010 року. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвища: йому - ОСОБА_2, їй - ОСОБА_1.

Згідно довідки квартального комітету виконкому Уманської міської ради Черкаської області № 92 від 27 червня 2018 року ОСОБА_1, 1977 року народження, дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею проживає дочка ОСОБА_4, 2005 року народження.

Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2013 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 серпня 2013 року.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.09.2006 року, який було розірвано 08.06.2010 року. Також судом встановлено, що позивач та відповідач від спільного проживання мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої відповідач сплачує аліменти, відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду від 23.09.2013 року.

Дочка на цей час проживає з матір'ю, а відповідач в добровільному порядку відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл для виїзду дитини за кордон, при тому, що на адресу суду направив заяву, у якій не заперечує проти надання такого дозволу.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд на межі України.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Суд вважає, що тимчасовий виїзд дитини за кордон на оздоровлення сприятиме зміцненню її здоров'я, а також її духовному та моральному розвитку.

Будь-які об'єктивні причини, з яких виїзд за межі України суперечив би інтересам неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом не встановлені.

Крім того, відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дочки лише у примусовому порядку, відповідно до рішення суду, життям дитини не цікавиться, що ним не оспорювалося, оскільки відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі.

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що позов має бути задоволений.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 313 СК України, ст.ст. 10, 12, 141, 142, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на виїзд з України малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, до країн: Росія, Кіпр, Болгарія, Греція, Єгипет, Туніс, ОАЕ, Чехія, Чорногорія, Польща, Хорватія, Туреччина, Ізраїль, Іспанія, Франція, Німеччина, Грузія, Італія до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Надати дозвіл на виготовлення та отримання закордонного паспорту (проїзного документу для виїзду дитини за кордон) малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Черкаської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль