ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/180/18 Справа № 171/542/18 Суддя у 1-й інстанції - Чумак Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 171/542/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Кузьміна Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Апостолівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Шашликової Т.Ф. на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року, яке ухвалено суддею Чумак Т.А. у місті Апостолове Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай).

Посилаючись на те, що він був членом радгоспу «Криворізький» Дніпропетровської області та його було внесено до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке», що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке».

Державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_1 КСП «Криворізьке» було видано 24 квітня 1997 року на підставі рішення Апостолівської міської ради народних депутатів від 19.02.1996 року № 25. На підставі Державного акту на право колективної власності КСП «Криворізьке» передано у колективну власність 4901,7 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва. У видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) йому, як члену КСП «Криворізьке», було відмовлено.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів, визначеним для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 7,15 умовних кадастрових гектарів, визначеним для членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке» Апостолівського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі Перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури Шашликова Т.Ф., просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_1 в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь прокуратури Дніпропетровської області у розмірі 3 079 грн. 56 коп.

На думку прокурора, судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, до повноважень якого належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, проте всупереч вимогам ЦПК України, цей орган не залучено до участі у справі в якості співвідповідача, що позбавило його можливості своєчасно встановити факт наявності вказаного рішення та оскаржити його з метою захисту інтересів держави.

Крім цього, судом не було встановлено факт того, чи був ОСОБА_1 членом КСП «Криворізьке». В рішенні суду вказано, що ОСОБА_1 працював в радгоспі «Криворізький» до 07.12.1992 року, однак потім був звільнений у зв'язку з призовом на військову службу та з 07.03.1995 року прийнятий на роботу до ВАТ «Дніпроенерго». На час реорганізації радгоспу «Криворізький» в колективне сільськогосподарське підприємство «Криворізьке», на підставі розпорядження №353 голови райдержадміністрації від 13.10.1995 року, ОСОБА_1 вже не працював та не міг бути членом КСП «Криворізьке», оскільки Державний акт на право колективної власності на землю видано 24.04.1997 року КСП «Криворізьке» с. Українка, Апостолівською міською радою народних депутатів, відповідно до рішення № 25 Апостолівської міської ради від 19.02.1996 року.

Також прокурор звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні рішення загальних зборів КСП «Криворізьке» про включення до складу членів колективного сільськогосподарського підприємства ОСОБА_1 та список членів КСП «Криворізьке», які мають право на отримання земельної частки (паю), який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке». Так, відповідно до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який було надано Апостолівським відділом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на запит прокуратури, за № 226 вказаний «Яловийкий Николай Степанович», а не ОСОБА_1, при цьому судом не зазначено про різні прізвища, не встановлено те, чи це одна й та сама особа.

Зокрема, задовольняючи позовну заяву, суд у спірних правовідносинах неправильно застосував норму матеріального права ст.25 ЗК України, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, так як в даному випадку не було приватизації сільськогосподарського підприємства.

Прокурор вважає, що суд першої інстанції при ухваленні даного рішення необґрунтовано дійшов висновку щодо набуття громадянином ОСОБА_1 прав на пай з огляду на те, що вказана особа працювала в радгоспі «Криворізьке» до процедури реорганізації в колективне сільськогосподарське підприємство та до його паювання.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - Книгу Я.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ОСОБА_1 існують права на земельну частку (пай), які він набув згідно Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Так, відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Так, згідно зі ст.22 Земельного кодексу України 1990 року, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу 1990 року право власності посвідчується державним актом. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розміру земель, що перебувають у колективній власності громадян, до державного акту додається список цих громадян.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 року земля є об'єктом права колективної власності підприємства, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам, суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективною сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними та має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Отже, суд дійшов вірного висновку про те, що включення особи до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю), який додано до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Криворізьке», є підставою для визнання за ним права власності на земельну частку (пай) в мовних кадастрових гектарах, визначених для члені КСП «Криворізьке».

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не включений до Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке», який є Додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю Серії НОМЕР_1 від 24 квітня 1997 року, виданого КСП «Криворізьке» відповідно до рішення Апостолівської міської Ради народних депутатів від 19 лютого 1996 року №25 (а.с. 38-56).

При цьому, у зазначеному Списку під порядковим номером 226 зазначено «Яловийкий Николай Степанович», що, за відсутності заявлених вимог про встановлення факту, що має юридичне значення, не дає суду можливості ідентифікувати дану особу, саме як позивача у даній справі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги є передчасними, у зв'язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, що не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду із аналогічними позовними вимогами після вирішення питання при встановлення юридичного факту щодо включення його до Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Криворізьке», який є Додатком №1 до Державного акту на право колективної власності на землю Серії НОМЕР_1 від 24 квітня 1997 року.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів стягує з позивача ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3079, 56 грн. (а.с. 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Апостолівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3079 (три тисячі сімдесят дев'ять) гривень 56 (п'ятдесят шість) копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: