Провадження №2/523/4836/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2018 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши заяву представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору.

Разом з позовом представником позивача - ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в порядку і на підставі положень ст.ст. 149 та 152 ЦПК України, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту - на квартири № 37, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 40 років оборони Одеси, буд. 8, що належить на праві власності ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про накладення арешту на квартиру задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З наданої до суду довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 належить квартира № 37, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 40 років оборони Одеси, буд. 8, тобто позивач вимагає накласти арешт на належне їй самій майно, що не відповідає принципам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. І 50 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Керуючись ст. 149-150 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача - ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання договору про надання відновлювальної кредитної лінії та іпотечного договору - відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 08.10.2018 року.

Суддя -