Провадження № 2/161/3060/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі: головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності подружжя.

Свій позов обґрунтовує тим, що з 14.09.1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому. В шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що під час шлюбу за спільні кошти ними було придбано автомобіль НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2.

На підставі викладеного просить визначити, що їй в спільному майні подружжя належить ? частина автомобіля НОМЕР_1, номер кузова WВАDD41070BT53008.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала із підстав наведених у заяві, просила суд позов задовольнити

Відповідач проти позову не заперечив.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони з 14.09.1996 року перебували в шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому.

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 12).

З пояснень сторін в судовому засідання встановлено, що шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 11.07.2018 року.

Відповідно до ч 1. ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.2 ст.60 цього Кодексу вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Це означає, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обовязку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст..ст. 69-72 СК України та ст.. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи справу про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4,5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації .

Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно частин 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати, що ОСОБА_1 належить на праві власності ? частина автомобіля НОМЕР_1, номер кузова WВАDD41070BT53008.

Крім цього, ст. 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в розмірі 1104,80 грн., з яких: 704,80 грн. судовий збір та 400 грн. витрат на залучення експерта для проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

На підставі ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності подружжя на ? частину автомобіля НОМЕР_1, номер кузова WВАDD41070BT53008.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1104,80 грн. (одна тисяча чотири грн.. 80 коп.)

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повне рішення складено 12.10.2018 року.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк