Постанова

Іменем України

27 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 450/1646/15-ц

провадження № 61-8116 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року у складі судді Кукси Д. А. та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2016 року у складі колегії суддів Копняк С. М., Кабаля І. І., Монастиренка Д. І.,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що батько сторін ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що позивачу стало відомо лише 20 червня 2015 року з листа приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу про відкриття спадщини після смерті батька. 12 березня 1992 року батьком було складено заповіт, за яким все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповідано позивачу, а тому він є його єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак, пропуск строку на прийняття спадщини унеможливлює прийняття ним спадщини. Зазначає, що незнання про смерть батька є поважною причиною пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, у зв'язку з чим такий строк відповідно до статті 1272 ЦК України підлягає поновленню.

Рішенням Пустомитівського районного сулу Львівської області від 23 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач працевлаштований за основним місцем роботи, характер роботи не пов'язаний із відрядженнями, тривалих поїздок немає, стан здоров'я позивача нормальний, на стаціонарному лікуванні не перебував. Оскільки об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у позивача не було, а єдиною причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач зазначив незнання про смерть батька, - суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2016 року рішення Пустомитівського районного сулу Львівської області від 23 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він без поважних причин не скористався правом на прийняття спадщини, а тому передбачені статтею 1272 ЦК України правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Причина пропуску, на яку позивач посилався, судом визнана неповажною, такою, що не дає підстав для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

У касаційній скарзі, поданій у 2 липня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не були встановлені фактичні обставини справи та що у позивача були об'єктивні та непереборні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини нотаріусу, адже про існування заповіту він не знав, а нотаріус не повідомив його про відкриття спадкової справи та наявність складеного на його ім'я заповіту.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

У серпні 2016 року ОСОБА_6 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення є законним і обґрунтованим та підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 лютого 2018 року дану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування немає.

Частиною першою статті 1269 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За змістом частини першої та третьої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, і це підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Спадкоємцями першої черги за законом майна померлого є його сини ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Відповідно до довідки Винничківської сільської ради № 108 від 03.02.2014 ОСОБА_8 до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований один за адресою АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 12.03.1992, посвідченого секретарем Винничківської сільської Ради народних депутатів, все своє майно, де б воно не заходилось і з чого воно б не складалось, ОСОБА_8 заповів своєму сину - позивачу ОСОБА_4

17 січня 2014 року відповідач ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8, в якій одночасно вказав, що іншим спадкоємцем майна померлого є його інший син ОСОБА_4

Листом №115/02-14 від 16 червня 2015 року приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області повідомив ОСОБА_4 про те, що він може звернутися до нотаріальної контори протягом 30 днів з дня одержання цього листа.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач непереборною обставиною, яка перешкоджала йому своєчасно зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, зазначив незнання про смерть батька та неповідомлення йому про це родичами.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року справа № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року справа № 6-1486цс15 та від 14 вересня 2016 року справа №6-1215цс16.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 ЦПК України в редакції чинній на час розгляду справи).

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не знав про існування заповіту, не заслуговують на увагу, оскільки на такі обставини ОСОБА_4 не посилався в обґрунтування позовних вимог, а в судовому засіданні в режимі відеоконференції у суді першої інстанції повідомив, що знав про наявність заповіту на його ім'я, який був складений під час однієї із його поїздок до батька.

Посилання представника позивача, що саме дії нотаріуса призвели до пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини, адже нотаріус зобов'язаний був повідомити позивача про відкриття спадкової справи, також не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Закон пов'язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов'язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Приватний нотаріус листом № 115/02-14 від 16 червня 2015 року повідомив ОСОБА_4 про відкриття спадщини після смерті батька та можливість звернутися до приватного нотаріуса протягом 30 днів з дня отримання вказаного листа. Даних про те, що ОСОБА_4 звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та що йому було відмовлено у вчиненні будь-яких нотаріальних дій, у матеріалах справи не міститься.

За таких обставин суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), встановили, що належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали йому звернутися з відповідною заявою, суду не надано.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені представником позивача у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5, який на підставі договору про надання правової допомоги діє в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат