Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2018 Справа №607/7276/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5, просить, з урахуванням змінених позовних вимог, стягнути з ОСОБА_5 в його користь 78200 грн. компенсації ? частини вартості автомобіля

Renault SANDERO, 2001 року випуску. ОСОБА_6 мотивовано тим, що відповідач без згоди ОСОБА_4, як співвласника автомобіля Renault SANDERO, 2011 року випуску, який був нажитий за час шлюбу, відчужила його, а кошти використала на власний розсуд.

Відповідачем надано відзив на позов, в якому ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що дійсно, автомобіль Renault SANDERO, 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_1 був придбаний за час шлюбу. Шлюб розірвано рішенням суду від 21 травня 2018 року. На утриманні відповідача перебуває неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку із відсутністю засобів для існування, відповідач продала спірний автомобіль на підставі договору від 27 березня 2018 року.

Дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 29.09.2014 року, що видно з відмітки в паспорті позивача.

;ai=DChcSEwiTwqygwf7dAhUMwrIKHUocAewYABAFGgJscg&aww;ohost=www.google.com.ua&aad;cid=CAESEeD2UXJ6FzCR8CIlmo9YIcdM&aAh;sig=AOD64_09VbZtCGEhyvm0E2rYlML7cQyv5Q&aog;q=&am.;ved=2ahUKEwjdwaOgwf7dAhVmkosKHf_5CiAQ0Qx6BAgGEBQ&a64;adurl=">В цьому шлюбі в них народився син Шумійчук Владислав Сергійович, 29 квітня 2016 року народження, що видно з свідоцтва про народження серії І-ИД №238469, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 11 травня 2016 року.

За час шлюбу 14.03.2015 року придбано автомобіль Renault SANDERO, 2001 року випуску, р.н. ВО4465АТ, який зареєстровано на Шумійчук Марію Михайлівну, що видно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ №919285 від 14.03.2015 року.

Відповідно до договору купівлі продажу від 27 березня 2018 року Шумійчук Марія Михайлівна (Продавець) продала Городинському Михайлу Казимировичу (покупець) автомобіль Renault SANDERO, 2011 року випуску, р.н. ВО4465АТ. За домовленістю сторін, ціна договору складає 22800 гривень (п. 3 договору).

Згідно висновку №1052/18 експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта Мазура Михайла Степановича (свідоцтво №304 від 14 грудня 2012 року видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України), від 20 червня 2018 року, середня ринкова вартість КТЗ Renault SANDERO, 2011 року випуску становить 156400 гривень.

Представником відповідача надано товарний чек на купівлю холодильника вартістю 14750 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок Світова В.В. повідомила суду, що позивач по справі є її рідним братом. Знає, що в лютому 2018 року між її братом Шумійчуком С.В. та його дружиною стався конфлікт, у звязку із чим Шумійчук Марія Михайлівна зібрала речі та поїхала проживати до своїх батьків в село Головчинці Заліщицького району. Також, при переїзді забрала автомобіль Renault SANDERO.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що йому відомо про те, що з лютого 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають разом.

Надавши оцінку встановленим обставинам справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

;sig=AOD64_09VbZtCGEhyvm0E2rYlML7cQyv5Q&a>Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна зі сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

;ved=2ahUKEwjdwaOgwf7dAhVmkosKHf_5CiAQ0Qx6BAgGEBQ&a2 ;adurl=">Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 8 квітня 2015 року № 6-7цс15.

Як було встановлено судом, автомобіль Renault SANDERO, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_1, був придбаний за час шлюбу між позивачем та відповідачем та зареєстровано на ОСОБА_5.

Також судом встановлено, що з лютого 2017 року позивач та відповідач не проживає та не ведуть спільного господарства, ОСОБА_5 в травні 2018 року продала автомобіль без згоди позивача.

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України;adurl=">), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв'язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на спільне майно

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року, справа № 127/7029/15-ц, відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17.

Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_5 без згоди позивача ОСОБА_9 розпорядилася автомобілем Renault SANDERO, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_1, який є спільною сумісною власністю подружжя, на власний розсуд, то позивач має право на грошову компенсацію 1/2 вартості транспортного засобу виходячи з вартості транспортних засобів на час розгляду справи, визначений згідно висновку №1052/18 експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта ОСОБА_10.

;adurl=">Тому право позивача підлягає судовому захисту, шляхом стягнення з Шумійчук Марії Михайлівни в користь Шумійчука Сергія Валерійовича, 78200 (сімдесят вісім тисяч двісті) гривень.

Щодо доводів відповідача, що грошові кошти витрачені в інтересах сімї, у звязку із утримання неповнолітньої дитини, то суд зазначає, що при вирішенні спору про поділ спільного майна подружжя вказані обставини не мають правового значення. Питання участі батька в утриманні дитини повинні вирішуватися в порядку, передбаченому главою 15 Сімейного кодексу України, шляхом звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, а не самовільним, без згоди іншого подружжя, розпорядженням спільним майном.

Також, щодо посилання відповідача на товарний чек від 10 квітня 2018 року на купівлю холодильника на суму 14750 грн., то суду не надано доказів, що такий холодильник придбала саме відповідач за згодою чоловіка, в інтересах сімї, враховуючи те, що на той момент подружжя проживало окремо.

Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги, а тому, в силу ст. 141 ЦПК України із відповідача слід стягнути понесені витрати 782 гривень сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3;ved=2ahUKEwjdwaOgwf7dAhVmkosKHf_5CiAQ0Qx6BAgGEBQ&a, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 524;adurl=">, 533;adurl=">, 369 ЦК України, ст.ст. 60, 61;adurl=">, 63;adurl=">, 65;adurl=">, 68;adurl=">, 70;adurl=">, 71 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2) в користь ОСОБА_4, (проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_3) 78200 (сімдесят вісім тисяч двісті) гривень компенсації ? вартості автомобіля та 782 (сімсот вісімдесят дві) грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6