Справа № 750/7132/18
Провадження № 2/750/1886/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Логвіної Т.В.,

із секретарем Примак Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Чернігівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

12 липня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності за заповітом, видане 24.07.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами №75, що розташований по вул. 1 Травня у м. Чернігові та скасувати державну реєстрацію, визнати за позивачем в порядку спадкування за законом (обовязкова частка) право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарським будівлями та спорудами №75, що розташований по вул. 1 Травня у м. Чернігові, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом (обовязкова частка) на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,0533 га, що знаходиться за адресою: вул. 1 Травня, 75, м. Чернігів.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до ст. 1241 ЦК України позивач має право на обовязкову частку на спадщину, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_6, але всупереч цьому, нотаріусом неправомірно видане відповідачу ОСОБА_2 свідоцтво про право власності за заповітом про право власності за нею на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 75 по вул. 1 Травня у м. Чернігові, у звязку з чим таке підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Також вважає, що має право на ? частку спадкового майна житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 75 по вул. 1 Травня у м. Чернігові та земельної ділянки за цією адресою, в порядку спадкування за законом (обовязкова частка).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.10.2016 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області серії І-ЕЛ № 287957 від 03.11.2016 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно - ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 75 по вул. 1 Травня у м. Чернігові та земельну ділянку за цією адресою загальною площею 0, 0533 га.

Дітьми померлого спадкодавця є позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 та їх брат ОСОБА_7 Інших спадкоємців не встановлено.

За життя ОСОБА_6 04.03.2014 склала заповіт на імя ОСОБА_2, заповівши останній усе своє майно.

До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулись позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2, їх брат ОСОБА_7 звернувся із заявою, в якій зазначив, що права на обовязкову частку не має.

24.07.2017 позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на ? частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 75 по вул. 1 Травня в м. Чернігові.

Відповідно до ч.І ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Повнолітні непрацездатні діти спадкодавця мають право на обов'язкову частку в спадщині, якщо вони були непрацездатними на час відкриття спадщини. Вказане випливає зі змісту ст. ст. 1220, 1223 ЦК України.

Відповідно до ч. З ст. 75 СК України непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, яка була чинною на час відкриття спадщини у спірних правовідносинах, тобто на 31.10.2016 року, непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, яка була чинною на час відкриття спадщини у спірних правовідносинах, визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Виходячи із зазначеного, законом, що встановлює пенсійний вік, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Умови призначення пенсії за віком, в тому числі вік особи, яка має право на пенсію за віком, встановлений ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, станом на 31.10.2016 року (час відкриття спадщини у спірних правовідносинах) непрацездатні громадяни (абз. 17 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»), а саме особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, це громадяни, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 цього закону.

Стаття 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», не встановлює пенсійний вік, а закріплює пільги щодо призначення пенсії громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла, як на час відкриття спадщини, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають, зокрема, жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Таким чином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини мала 57 повних років, а отже не досягла пенсійного віку встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто її не можна вважати непрацездатною особою на час відкриття спадщини відповідно до діючого на той час законодавства, а тому вона не має права на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2018, оскільки в силу положень ст. 82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Крім того, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

П. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкуваннях» визначено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

Згідно п.5.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при визначенні розміру обов'язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою встановлено, що обов'язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов'язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов'язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом.

З огляду на викладені вище положення закону, позивач при поділі спадкового майна не врахувала частку іншого спадкоємця за законом свого брата ОСОБА_7, у звязку з чим неправильно визначила частку, на яку просить визнати право власності за собою.

Враховуючи викладене вище, позов не ґрунтується на законі та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( м. Чернігів, вул. 1-го Травня, буд. 75, РНОКПП НОМЕР_2), Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (м. Чернігів, проспект Перемоги, 119/15), Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул. Магістратська, буд. 7, код ЄДРПОУ 34339125) про визнання недійсним свідоцтва про право власності за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 20.10.2018.

Суддя: