Провадження № 2-з/761/517/2018
У Х В А Л А

20 вересня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

в с т а н о в и в :

У вересня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «МЕТРОБУД» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній плат та з даною заявою.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що наказом Приватного акціонерного товариства «МЕТРОБУД» №059 від 20.01.2017 року його було призначено на посаду начальника відділу охорони праці, а на підставі наказу Приватного акціонерного товариства «МЕТРОБУД» №56-ос від 29.09.2017 року звільнено за угодою сторін. За час роботи з 20 січня по 29 вересня 2017 р. відповідач виплачував позивачу заробітну плату не в повному розмірі. На момент звільнення з посади, позивачу не було проведено остаточного розрахунку з урахуванням заборгованості та не проведено виплату компенсації за невикористану основну щорічну відпустку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити позивачу борг, та надати йому довідку про заборгованість по заробітній платі, копії наказів про прийняття та звільнення його з роботи, однак отримав відмову. Позивач вважає, що вказані обставини в сукупності свідчать, що відповідач ухиляється від надання запитуваних документів у майбутньому. За таких умов отримати ці докази шляхом забезпечення доказів, неможливо.

Тому, позивач просив забезпечити докази шляхом витребування від Приватного акціонерного товариства «МЕТРОБУД» докази, а саме накази про прийняття та звільнення з роботи ОСОБА_1 та довідку про його середній заробіток за період роботи з 20 січня по 29 вересня 2017 року, про заборгованість по виплаті заробітної плати при звільнені та невиплаченої компенсації за невикористану відпустку.

Згідно ст. 118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. ч. 1, 3ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів має відповідати ст. 117 ЦПК України, зокрема, в заяві про забезпечення доказів має бути зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення доказів не підлягає задоволенню, оскільки, позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували неможливість отримання інформації самостійно.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 116-118, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя