Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1365/18
Провадження №: 2/332/864/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/1365/18 (провадження №2/332/864/18) за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно ї малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є ОСОБА_4. В обґрунтування позову зазначено, що 02.04.2018 року до відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшла заява ОСОБА_4 про вжиття заходів до батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв»язку з невиконанням ними своїх батьківських обов'язків відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого дитина проживає у небезпечних для її життя та здоров»я умовах. Малолітня ОСОБА_5,2011 року народження, з 13.12.2017 року перебуває на обліку у відділі по Заводському району служби(управління) у справах дітей, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах по причині неналежного виконання батьками своїх батьківських обов»язків, які схильні до вживання спиртних напоїв та знаходячись в стані алкогольного сп'яніння чинять сварки та бійки, чим наражають на небезпеку дитину. Родина ОСОБА_2 проживає в одній кімнаті гуртожитку з кухнею та санвузлом загального користування. У дитини є окреме спальне місце, шафа для одягу, проте, в помешканні присутній стійкий запах тютюнового диму, що підтверджується актом обстеження від 01.12.2017 року. Із заяви бабусі дитини ОСОБА_4 стало відомо, що 21.03.2018 року її син та невістка разом вживали спиртні напої, після чого між ними виникла сварка і сусіди викликали поліцію. У зв»язку з тим, що батьки поводили себе неадекватно і не були спроможні належним чином доглядати за дитиною, бабуся забрала малолітню онуку до себе додому. Відповідно доінформації Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування від 16.94.2018 року, дитина з інвалідністю ОСОБА_5 отримує реабілітаційні послуги з 04.07.2018 року у відділенні соціальної реабілітації дітей-інвалідів. Згідно з інформацією КЗ «центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» малолітня ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку та має статус дитини з інвалідністю, потребує нагляду педіатра, кардіолога, кардіохірурга, отоларинголога, невропатолога. Рекомендації лікарів щодо спостереження дитини виконуються частково. Родина ОСОБА_2 перебуває на обліку у Запорізькому міському центрі соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Фахівцями центру була проведена бесіда з батьками щодо профілактики вживання алкоголю та належного ставлення до виховання малолітньої дитини, проте від соціального супроводу родина відмовилась. Сусіди сім»ї ОСОБА_2 підтверджують факт вживання алкоголю батьками дитини. Питання щодо стану виконання батьками ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району 19.04.2018 року за участю бабусі та обох батьків. На засідання комісії бабуся дитини ОСОБА_4 повідомила, що її невістка ОСОБА_2 останнім часом стала регулярно вживати алкогольні напої, у зв»язку із чим втратила роботу. Її син ОСОБА_3 працює на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті, але по вихідних днях разом з дружиною вони вживають спиртні напої та в стані алкогольного сп'яніння чинять сварки та бійки, чим травмують нестійку дитячу психіку та наражають на небезпеку дитину з інвалідністю. Матір дитини ОСОБА_2 підтвердила те, що вона вживала спиртні напої, але має бажання займатися виховання доньки, тому просила надати їй шанс та не позбавляти батьківських прав. Батько дитини ОСОБА_3 також підтвердив факт зловживання алкогольними напоям та вчинення сімейних сварок, але з позбавленням батьківських прав не був згоден. Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком дитини, не утримують її, зловживають спиртними напоями та своєю аморальною поведінкою наражають дитину з інвалідністю на небезпеку, є підстави для позбавлення їх батьківських прав. Фактично вихованням та утриманням малолітньої ОСОБА_5 займається її бабуся ОСОБА_4, яка має бажання взяти дитину під опіку. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та в інтересах малолітньої дитини орган опіки та піклування просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав стосовно їх доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, але відзиву на позов не надала. Суду пояснила, що вона не бажає, щоб у неї забирали дитину та позбавляли її батьківських прав. На теперішній час вона працює. Не заперечує, що вона вживає спиртні напої разом із чоловіком, після чого між ними виникають сварки та бійки, оскільки чоловік її б»є. Дитина під час цих сварок та бійок знаходилася з ними вдома. Дочка боїться коли між ними виникають сварки та бійки, кричить та плаче. Сусіди викликали поліцію під час їх сварок. Їй відомо, що дитині заборонено нервувати, що вона потребує особливої уваги, контролю за вживанням ліків. Дитина відвідувала реабілітаційний центр. Окрім дочки ОСОБА_5 вона має ще двох дітей, які проживають з її матір»ю, так як бояться вітчима. Вона отримує 1452грн. на дитину і ці гроші витрачає на сім»ю. Зараз дитина проживає у бабусі ОСОБА_4, вона відчуває свою провину перед дитиною і вважає, що зможе виправитися. Дитина пішла до 1-го класу. Рюкзак для школи дитині видали у службі справ дитини, а бабуся купила їй костюм, тому вона нічого до школи дитині не купувала. Вважає, що бабуся дитини ОСОБА_4 налаштовує дитину проти неї та перешкоджає у спілкуванні з дитиною, але з цього приводу вона до компетентних органів не зверталась, так як вважала це марним. На обліку у лікаря-нарколога вона не перебуває та вважає, що у неї нема проблем з алкоголем. Вона любить свою дитину і хоче проживати з нею разом.

Відповідач ОСОБА_3 на початку судового засідання позовні вимоги не визнав, але в подальшому позов визнав, оскільки вважає, що так буде краще для дитини. Його дружина ОСОБА_2 зловживає алкоголем, так як після роботи спочатку вип?є, а потім вже іде додому. Також по вихідним дням вони разом вживають спиртні напої і після цього між ними відбуваються сварки та бійки у присутності дитини, так як дружина його провокує. Їжу для нього та дитини його дружина готує іноді, коли не випиває. Його дружина ОСОБА_2 вживає алкоголь та лікуватися не хоче. До 1-го класу дитину його дружина не підготувала. Все необхідне дитини до школи придбала його матір ОСОБА_4. Він займався дитиною, возив її до лікарні, центру реабілітації. На теперішній час дитина проживає у його матері, так як у них в сім?ї ненормальні відносини, його дружина часто вживає спиртні напої і дитиною не займається, він вживає алкоголь по вихідним дням та не вважає себе залежним від алкоголю. Їх дочка зараз сама не хоче йти до своєї матері. Був такий випадок, коли його дружина під час бійки розбила йому голову і він звертався до лікарні. Коли вони сваряться та б?ються дитина дуже боїться, плаче та кричить, а тому він вважає, що краще для дитини буде проживати з бабусею, так як дитині з ними буде погано, а тому він погоджується з позовом про позбавлення батьківських прав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона підтримує позов органу опіки та піклуванням про позбавлення її сина та невістки батьківських прав. Коли вперше її син привів до неї свою майбутню дружину ОСОБА_2 вони обидва були в стані сп'яніння. Коли вона спитала у відповідача ОСОБА_2 чи є у неї діти, вона відповіла, що у неї двоє дітей, але вони проживають з її матір»ю, так як вона влаштовує своє особисте життя. Її син та невістка зловживають алкоголем, за дитиною не слідкують, не піклуються про неї. В їх сім»ї постійно були сварки та бійки у присутності дитини, у якої хворе серце і їй заборонено хвилюватися. Психіка дитини дуже постраждала внаслідок такої поведінки батьків. Вона намагалася допомогти сину та невістці виправитися, забирали їх до себе проживати разом, але вони не побажали виправити свою поведінку. Вони зловживають алкоголем, але лікуватися не бажають. В стані алкогольного сп'яніння поведінка батьків дитини стає неадекватною, дитина їх боїться.Ніякої любові зі сторони батьків до своєї дитини немає, вони дитину нікуди не водили, не відвідували з нею дитячі заходи, лише водили та забирали з реабілітаційного центра. Ніякої уваги дитині вони не приділяли, не готували її до школи, не читали їй книжок. Зараз дитина проживає разом із нею як бабусею та навіть не хоче розмовляти з батьками. Вона умовляла дитину зустрітися з її матір»ю ОСОБА_2, але вона не хоче цього робити і відмовляється повертатися до батьків. За час проживання у неї дитина заспокоїлась, пройшла реабілітацію. Дитина пішла до 1-го класу, але мати дитини незважаючи на те, що отримує гроші на дитину, жодної копійки на підготовку дитини до школи не витратила і нічого своїй дочці для школи не купила. Школу відповідач ОСОБА_2 не відвідує, на батьківських зборах не була присутньою і навіть не знає класного керівника.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Заводському району ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, пояснення відповідачів, допитавши свідків, вислухавши думки малолітньої дитини ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2011 року(а.с.21). Згідно свідоцтву про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_2(а.с.7).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 01.12.2017 року, складеного на підставі заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_4 щодо невиконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків, сім»я ОСОБА_2 проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Займають одну кімнату, санвузол, кухня та душ загального користування. У дитини є окреме спальне ліжко, одяг. За словами матері дитини ОСОБА_2 її дочка мешкає тимчасово у бабусі, так як її побив її чоловік. Матері залишено запрошення до відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей на бесіду(а.с.8). З акту обстеження умов проживання від 10.04.2018 року вбачається, що були обстеженні умови проживання малолітньої дитини за місцем проживання її бабусі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3. У будинку чисто, охайно, речі впорядковані. У дитини є окреме спальне місце, одяг,речі та іграшки. Проведено бесіду з бабусею, яка повідомила, що батьки дитини вживають спиртні напої, мати покинула роботу, дитина батьків не цікавить(а.с.9).

Положеннями ч.7,8 ст. 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХII(789-12) від 27.02.1991 року та набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування(пункт 1 статті 18 цієї Конвенції. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитини, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір»ю. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 15,18 вказаного Закону кожнадитинамає право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклуваннябатьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків, або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини(стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102 рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересам дитини і ці інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовки її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З інформації за №963/03-3 від 13.04.2018 року, наданої Запорізьким міським центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді вбачається, що було проведено соціальне обстеження родини ОСОБА_2, яка перебуває на обліку з 07.12.2017 року, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. На момент обстеження дитина ОСОБА_5 перебувала у бабусі ОСОБА_4. Зі слів ОСОБА_2, нещодавно з чоловіком стався конфлікт, оскільки він перебував в стані алкогольного сп'яніння, був дуже агресивним, через що викликали поліцію, дитину забрала бабуся. сусіди підтвердили факт зловживання батьками алкоголю. Родина мешкає в кімнаті гуртожитку, в якій було чисто, але відчувався сильний тютюновий запах. З батьками проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов'язків та профілактики негативних явищ вживання алкоголю. Від соціального супроводу відмовились(а.с.10).Згідно з інформацією комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» малолітня ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку та має статус дитини з інвалідністю.Потребує нагляду педіатра, кардіолога, кардіохірурга, отоларинголога, невропатолога. Рекомендації лікарів щодо спостереження дитини батьки виконують частково(а.с.11).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 02.04.2018 року до відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей, остання просила провести профілактичну роботу з ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки вони не займаються вихованням своєї дочки ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати вчить дитину красти у магазині, пиячить, дитині нічого не купує. Дитина боїться своєї матері(а.с.15).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 02.04.2018 року до відділу по Заводському району служби(управління) усправах дітей, остання повідомила, що 21 березня 2018 року її син та невістка перебували в стані алкогольного сп'яніння, вчинили сварку, була викликана поліція. Просила вжити заходів к батькам, які знаходячись у стані алкогольного сп'яніння можуть спричинити шкоду малолітній дитині, а також повідомила, що дитина проживає у бабусі(а.с.12).З пояснювальної відповідача ОСОБА_2 начальнику відділу по Заводському району служби(управління) у справах дітей від 06.12.2017 року вбачається, що її дочка ОСОБА_5проживає у бабусі, так як не хоче йти додому, боїться свого батька(а.с.14).06.12.2017 року ОСОБА_2 письмово була ознайомлена щодо відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків(а.с.13).

Відповідно до інформації Запорізького міського центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 07.12.2017 року № 2799/03-3 спеціалістами відділу соціальної роботи було проведено соціальне обстеження родини ОСОБА_2. На момент обстеження дитина перебувала у бабусі ОСОБА_4. Подружжя було в стані сильного алкогольного сп'яніння. З ОСОБА_2 проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов'язків та профілактики негативних явищ вживання алкоголю. Надано педагогічну та інформаційну консультації. Родину взято на облік Центру, як таку, що опинилась в складних життєвих обставинах(а.с.16).

З інформації Запорізького міського територіального центру соціального обслуговування(надання соціальних послуг) від 16.04.2018 року та від 31.08.2018 року вбачається, що дитина з інвалідністю ОСОБА_5, 2011 року народження отримує реабілітаційні послуги з 04.07.2017 року. З січня 2017 року дитина ОСОБА_5 пройшла 2 курси реабілітації, має високий реабілітаційний потенціал та сприятливий прогноз щодо результатів реабілітаційних заходів. У період, коли ОСОБА_5 знаходилась на безпосередньому догляді та вихованні батьків, вона виявляла підвищений рівень тривожності, емоційної нестабільності. Загострювалась невротична форма заїкування та виникали випадки денного енурезу. Мала місце хронічна форма педикульозу. Дитина нерідко була неохайно вдягнена та мала брудний одяг. У період коли дитиною опікувалася бабуся ОСОБА_4, її емоційний стан був стабільно позитивний. ОСОБА_5 не виявляла ознак тривожності. Також зникли прояви заїкування, енурезу. Дитина завжди охайно вдягнена та доглянута(а.с.22,125).

Відповідно до довідки № 157 від 28.08.2108 року ОСОБА_2 працює на Запорізькому титано-магнієвому комбінаті прибиральницею службових приміщень в цеху № 20. За місцем робот характеризується позитивно(а.с.130,131). З роботи звільнена 14.09.2018 року за власним бажанням(а.с.170).

З інформації наданої Заводським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та Департаментом патрульної поліції УПП в Запорізькій області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 неодноразово надходили виклики стосовно конфліктів та сімейних сварок(а.с.153,191-192).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, у тому числі спору про позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що малолітнійОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,виповнилося 6 років,суд приходить до переконання, що вона у такому віці, що вже здатна висловити свою думку щодо вирішення спору про позбавлення їїбатьків батьківських прав.

Заслухана в судовому засіданні в присутності соціального педагога ОСОБА_9малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суду пояснила, що вона зараз проживає у бабусі ОСОБА_4, ходить до школи. У бабусі їй дуже добре, вона ходить з нею на прогулянки. Мати та батько не водять її до школи і не забирають. У батьків їй було погано, так як вони билися при неї, після того, як випили. Батьки билися, а вона дуже боялася, плакала та просила, щоб вони припинили. Її ображали і мати і батько, коли випивали, кричали на неї. Після того, як батьки билися приїжджала поліція і її віддавали бабусі. Мати та батько з неї не гуляли та не хотіли з нею йти до парку.Вона не хоче повертатися до батьків і за ними не сумує, так як не любить їх за те, що вони часто п»ють і б»ються. Все, що вона розповідає, вона говорить правду і бабуся не просила її так казати, вона все сама бачила. Також мати та батько не купують їй речі, все купує бабуся. Коли батьки не пили, вони її лише годували і більше нічого не робили, з нею не займалися, не гралися, вона сиділа вдома. Книжки їй мати не читала, вірші з нею не вчили, так як вони їх не знають. До школи батьки їй також нічого не купили, все купила бабуся. На свято 1 вересня батьки не приходили, не вітали її, до школи вони також не приходять і не приходили до бабусі, за це вона на них ображається. Але, вона зовсім не хоче повертатися до батьків, так як вони часто билися і її також били руками по обличчю коли пили,вона їх дуже боїться і погоджується не бути їх дочкою. Вона бажала, щоб у неї були хороші батьки, але мати і батько майже завжди п'яні. Вважає, що мати її не любить, так як вона п'є і ніколи з нею не грає. На думку соціального педагога ОСОБА_9, дитина в суді говорила правду.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Згідно з принципом 2 вказаної Декларації дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Положеннями ч.5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання, зокрема спору про позбавлення батьківських прав, на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району беручи до уваги, що батьки зловживають спиртними напоями, вихованням та утриманням дитини не займаються, не піклуються про стан здоров»я дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, її фізичний і духовний розвиток, своєю поведінкою наражають на небезпеку дитину з інвалідністю, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4).

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення можу бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, щовона є матір»ю відповідача ОСОБА_2, з якою у неї нормальні стосунки. З відповідачем ОСОБА_3 вона не підтримує ніяких стосунків. Вважає, що її зять є хворою людиною, оскільки він не пам'ятає, що робить у стані сп'яніння. Вона розуміє, що у її дочки ОСОБА_2 проблеми з алкоголем, а тому вважає, що її дочка не може бути гарною матір»ю, внаслідок зловживання спиртними напоями. Як вона може належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, якщо вона п'є і в сім»ї постійні сварки та бійки. Вважає, що її дочка потребує лікування.Двох старших дітей дочки виховує вона, так як жити з ними дітям було неможливо. Вона просила дочку покинути свого чоловіка, так як він її б»є.Під час їх сварок молодшу онуку ОСОБА_5 забирала до себе мати відповідача ОСОБА_3, оскільки дитина боїться своїх батьків, плаче та кричить. Її дочка ОСОБА_2 стала зловживати спиртним після того, як стала проживати з ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з відповідачем ОСОБА_2 протягом 4 місяців, так як вони разом працюють. З відповідачем ОСОБА_3 ніяких стосунків не підтримує. ОСОБА_2 може охарактеризувати як спокійну, адекватну людину, ніякої агресії з її сторони вона ніколи не помічала. Був такий випадок, коли вона прийшла на роботу з побитим обличчям і сказала, що її побив чоловік. В стані алкогольного сп'яніння вона її на роботі не бачила, а тому їй невідомо чи зловживає ОСОБА_2 спиртними напоями. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що її дитина має інвалідність, що дитина піде у 1-й клас і вона її готує до школи.Також ОСОБА_2 скаржилась їй, що дитина зараз проживає з бабусею, яка не пускає її до дитини. З її поведінки вона не вбачає, що ОСОБА_2 необхідно позбавити батьківських прав, вважає, що вона нормальна мати, але що відбувається у їх сім»ї їй невідомо.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він знає відповідача ОСОБА_2, з відповідачем ОСОБА_3 він разом працює протягом 6 років та може охарактеризувати його як хорошого робітника. Він ніколи не помічав за ним будь-якої агресії та вважає, що він не конфліктний. Але, він чув, що зі сторони дружини відповідача ОСОБА_2 присутня агресія. Він ніколи не чув щоб зі сторони ОСОБА_3 були якісь хуліганські дії. Також йому відомо, що на теперішній час їх дитина проживає у бабусі - матері ОСОБА_3, оскільки зі слів останнього йому відомо, що його дружина ОСОБА_2 вживає алкоголь.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, щосім»я ОСОБА_2 знаходиться на обліку івона в складі комісії двічі приходила за місцем проживання цієї сім»ї. При їх відвідуванні 07.12.2017 року та 11.04.2018 року двічі батьки, як мати, так і батько перебували у стані алкогольного сп'яніння. Дитини у цей час дома не було, вона знаходилася у бабусі. Сусіди підтвердили, що ця сім»я зловживає алкоголем. Дитина є дитиною з інвалідністю, але батьки не піклуються про її здоров»я, до лікарні зверталися лише один раз. Гроші, які отримує сім»я, на дитину не витрачаються, з дитиною ніхто не займається. Батькам було запропоновано допомога, соціальний супровід, але вони відмовилися.З батьками проводилися бесіди, але ніяких позитивних змін у їх поведінці не відбулося, оскільки вони не бажають змінюватися у кращу сторону, на будь-які контакти з соціальними службам вони не йдуть. Також батькам була запропонована допомога психолога. але вони ухиляються від будь-якого супроводу. Зі слів ОСОБА_2 їм відомо, що чоловік її б»є. Вважає, що дитину не можна повертати в таку сім»ї, оскільки це загрожує здоров»ю дитини, яка має хворобу серця.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що проживає у гуртожитку з відповідачами ОСОБА_5 по сусідству та часто чує сварки та скандали у цій сім»ї. ОСОБА_2 зловживає алкоголем, ховає спиртні напої у душі. Дитина матері зовсім непотрібна, до школи вона її не збирала, гроші, що отримує на дитину, вона витрачає на придбання для себе спиртних напоїв. Вона вважає ОСОБА_2 поганою матір»ю, яка покинула своїх старших дітей і молодшою також не займається. В сім»ї ОСОБА_2 часто були бійки, сусіди викликали поліцію і після цього дитину віддавали бабусі. Дитина під час цих сварок була налякана, плакала, ховалася під ковдрою. Нічого гарного у цій сім»ї дитина не бачила і якщо дитину повернути батькам, вона там буде страждати, так як батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено наданими позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, якими є вище перелічені письмові докази, показання свідків, той факт, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належним чином не піклується про свою малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своєї малолітньоїдочки, не надаютьїй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не проявляють до дитини щонайменшої батьківської турботи та уваги, долею дитини, її розвитком не цікавляться, хоча має таку можливість, не відвідують шкільний заклад, в якомунавчається дитина, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не опікуються її духовним розвитком та підготовкою до самостійного життя, зловживають спиртними напоями, вчиняють сварки та бійки у присутності дитини з інвалідністю, чим наражають дитину на небезпеку, що свідчить про свідоме ухилення та нехтування відповідачами своїх обов'язків по вихованню дитини і є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини (справа Хант проти України від 07.12.2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд вважає, що визнання відповідачем ОСОБА_3 позову про позбавлення його батьківських прав, свідчить про його свідому поведінку, пов'язану із відсутністю у відповідача будь-якого інтересу до наслідків розгляду цієї цивільної справи, внаслідок відсутності інтересу до своєї малолітньої дитинитабайдужістю до її життя і свідчать про фактичне небажанням виконувати свої батьківські обов'язки відносно своєї малолітньоїдочки, від виконання яких він фактично самоусунувся та не виконує їх. Відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти позову, посилалась на те, що вона має намір виправити свою поведінку та ставлення до батьківських обов'язків, але суд враховує, що на даний час залишення малолітньої дитини з інвалідністю з матір»ю, яка вживає спиртні напої та внаслідок чого неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки може призвести до погіршення стану здоров»я дитини, яка у суді не виявила бажання повертатися у сім»ю своїх батьків. Допитана у суді свідок ОСОБА_8, яка є матір»ю відповідача ОСОБА_2 з впевненістю стверджувала, що її дочка внаслідок зловживання алкоголем не виконує свої батьківські обов'язки належним чином.Отже, суд в діях відповідача ОСОБА_2 вбачає саме її винну поведінку в ухиленні від виконання обов'язку як матері у відношенні до своєї малолітньоїдочки ОСОБА_5. При цьому посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що вона має намір виправити свою поведінку, оскільки любить свою дитину та бажає займатися її вихованням, не можуть мати вирішального значення при вирішенні спору, оскільки реальна зміна своєї поведінки в подальшому не позбавляє її права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.Разом з тим, суд також вважає за необхідне приділити належну увагу думці малолітньої дитини ОСОБА_5, висловленої нею під час розгляду справи, яка зазначила, що боїться своїх батьків і не хоче з ними проживати на даний час. Таким чином, враховуючи, що право малолітньої дитини ОСОБА_5 на належне виховання і утримання, любов, турботу про здоров»я, фізичний та духовний розвиток з боку її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушено, воно підлягає судовому захисту.

Отже, суд приходить до висновку, що у даному конкретному випадку інтереси дитини з інвалідністю ОСОБА_5 є надзвичайно важливими, повинні мати першочергове значення і пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини враховуючи, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, в якому зараз перебуває ОСОБА_5, а збереження її зв'язків із сім'єю, яка на даний час є явно неблагополучною суперечить інтересам дитини.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує вимоги ст.ст. 12,81 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі не надали суду достатніх достовірних, належних та допустимих доказів, якщо у них такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ч.7,8,9 ст.7, ст.ст. 150,155,164 ч.1 п. 2, ст. 165,166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4,5,12,13,76- 81, 83, 89, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити у повному обсязі позовні вимоги органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району(місцезнаходження; м. Запоріжжя, вулиця Лізи Чайкіної, буд. 56, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37573534) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4(зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянку України, (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянина України (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) батьківських прав відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19 жовтня 2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.