У Х В А Л А

09.10.2018 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Л. М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Оглянувши подану позовну заяву, суд вказує на таке.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти. Всі відомі позивачці відомості, зокрема щодо серії і номеру її паспорта та ідентифікаційного номеру, позовна заява не містить.

З позовної заяви не можливо встановити чи проводились позивачкою заходи досудового врегулювання спору, про що обовязково має бути зазначено в позовній заяві, як того вимагає п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивачки, що відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За приписами п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачка додає до позовної заяви копії письмових доказів, однак не зазначає про наявність чи відсутність у неї оригіналів таких доказів. Крім того, позивачка не підтвердила відповідність копій письмових доказів оригіналам, які знаходяться у неї, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення, чим не дотрималась вимог ч.5 ст.95 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 704,80 грн. Оригінал квитанції про сплату судового збору слід додавати до позовної заяви.

Позивачка ОСОБА_1 судовий збір за подану позовну заяву не сплатила і просила суд стягнути судовий збір з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що не має можливості сплатити судовий збір оскільки виховує двох малолітніх дітей та отримує мінімальну заробітну плату.

Відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати врегульовано у ч.ч.1,3 ст.136 ЦПК України, де визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Не сплативши судовий збір, ОСОБА_1 не клопотала перед судом про розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, однак просила стягнути судовий збір з відповідача, що на даній стадії цивільно-процесуальним законом не передбачено.

У звязку з цим, доводи ОСОБА_1 про те, що виховання дітей та мінімальна заробітна плата не дозволяють їй сплатити судовий збір у визначеному розмірі, на увагу не заслуговують.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б давали змогу оцінити її матеріальний стан. Довідка про доходи ОСОБА_1 від 02.10.2018 року не є достатнім доказом того, що її матеріальний стан не дозволяє сплатити судовий збір за подану заяву.

Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від предявлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Як вже зазначалося судом, позивачка не надала суду достатні докази на підтвердження того, що її матеріальний стан не дозволяє сплатити судовий збір за подану позовну заяву чи що сплата судового збору значно погіршить її фінансове становище, тому її доводи на увагу не заслуговують.

Враховуючи виявлені недоліки позовної заяви, та обовязок позивачки надати суду докази сплати судового збору, позовну заяву слід залишити без руху надавши позивачці строк для виправлення виявлених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяОСОБА_3