Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1490/18
Провадження № 2/273/571/18
16 жовтня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Базилевської ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
У вересні 2018 року до Баранівського районного суду звернувся ОСОБА_2 (надалі також позивач) з позовом до ОСОБА_4 (далі також відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позов обгрунтовувався тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11.2005 року, під час якого у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
З травня 2016 року по даний час син живе з позивачем, навчається в Марянівській загальноосвітній школі і знаходиться на його повному утриамнні.
Враховуючи постійний ріст цін на продукти харчування, одяг, взуття, канцтовари і підручники, позивач вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача має бути не меншим ніж 1500 гривень на місяць.
З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із даним позовом.
Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Судом встановлено, що позивач є матірю, а відбовідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 25.05.2010 року ОСОБА_5 залишено на проживання з матірю.

Згідно довідки Довбиської селищної ради ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_2 по вул. Гагаріна, 32 в смт. Марянівка Баранівського району Житомирської області (а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини.

Отже, за змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд враховує той факт, що відповідач перебуває у працездатному віці, а отже, може і зобовязанва надавати дитині матеріальну допомогу. Крім того, не надала суду жодних доказів про наявність на її утриманні інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно якої держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідач являється матірю дитини, а отже, відповідає за його належний рівень життя.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов'язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, зважаючи на те, що дитина проживає з позивачем, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню.

Крім того, керуючись ч. 6ст. 141 ЦПК Українисуд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704.80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10,11,12,13,83,247,258, 259, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1500 (однієї тисячі пятсот) грн., починаючи стягнення з дня звернення до суду 21.09.2018 року і до повноліття дитини, тобто до 20.06.2024 року, з індексацією в порядку встановленому законом.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. (Реквізити для сплати судового збору: ККДБ 22030101, рахунок 6037, назва рахунку- судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), назва отримувача: УК у Баран.р-н/Баранівський р-н/22030101), код отримувача: 37573026, МФО 899998 Казначейство України (ЕАП).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Є.А. Новицький