Справа № 602/185/18
Провадження № 2/602/101/2018
ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2018 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді - Костів Л.І.,
секретаря - Домчук В.І.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 03 листопада 2017 року близько 14 години дорослий пес породи «Кавказька вівчарка» по кличці «Байкал», господарем якого є відповідач, знаходячись без привязі, напав та покусав його козу, яка випасалася разом з іншими свійськими тваринами на пасовиську недалеко біля його подвір'я, в результаті чого остання загинула.
За даним фактом він звернувся до Лановецького ВП Кременецького відділу поліції ГУНП в Тернопільській області із заявою про скоєне відповідачем правопорушення та стосовно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.154 КУпАП.
Постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 20 грудня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51.00 грн. з конфіскацією тварини - собаки породи «Кавказька вівчарка».
Внаслідок вищевказаної події йому була завдана матеріальна шкода в сумі 1800.00 грн., яка складається із вартості загиблої кози - вік 4 роки, яка на той час була вагітна.
Після зазначеного випадку 06 листопада 2017 року той самий пес, господарем якого є відповідач, знову перебуваючи не на привязі, напав на його отару овець, які йшли на пасовисько. Вівці залишилися неушкодженими, однак він знову звернувся із заявою до Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області. Про хід та наслідки перевірки за цією заявою йому не відомо. Окрім того, собака протягом останнього часу вже неодноразово нападав на сусідських свійських тварин.
Дана порода собаки відповідача є бійцівською і включена до Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944, а тому є джерелом підвищеної небезпеки згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України.
Добровільно відповідач заподіяну шкоду відшкодовувати відмовився, у звязку з чим, вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду, яка складає вартість кози в розмірі 1800.00 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 2000.00 грн., при цьому зазначивши, що після даної події ОСОБА_3 на контакт не йшов, спілкуватися не бажав, добровільно вартість втраченої тварини йому не відшкодував та в його адресу від відповідача звучали лише образи, що призвело до його переживань та моральних страждань.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, подавши суду заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задоволити.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечила щодо розгляду справи у відсутності представника позивача ОСОБА_4 Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача спричинену матеріальну шкоду в розмірі 1800.00 грн та моральну шкоду в розмірі 2000.00 грн.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. В підготовчому судовому засіданні позовні вимоги не визнав.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.
Як вбачається із постанови Лановецького районного суду від 20 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КупАП, а саме: порушення правил тримання собак, що спричинило заподіяння шкоди здоровю людей або їх майну.
Як встановлено судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, 03 листопада 2017 року близько 14 год 15 хв собака породи «Кавказька вівчарка» вкусив козу (свійську тварину) гр.ОСОБА_2, яка паслась на траві біля Бережанської ЗОШ, внаслідок чого дана коза загинула.
З письмових пояснень ОСОБА_2, відібраних 03 листопада 2017 року інспектором ГРПП №4 Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, вбачається, що близько 14 год 15 хв 03 листопада 2017 року він повертався додому з м.Тернополя, коли до нього зателефонував брат ОСОБА_6 і повідомив про те, що сусідський пес загриз одну з їхніх кіз, які паслись неподалік дому. Після приїзду додому він відразу пішов до власника пса ОСОБА_3 з проханням повернути кошти за втрачену козу, однак останній прохання проігнорував, після чого він викликав поліцію.
Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_6, відібраних 03 листопада 2017 року начальником СРПП №2 Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, 03 листопада 2017 року близько 14 год 15 хв він побачив, що додому прибігли їхні свійські тварини (вівці) з пасовища. Він одразу побіг до них, щоб подивитися, що трапилося. Коли підбігав, то побачив, що одна коза лежить на землі, а від неї відбігав собака темно-коричневої масті. Даний собака належить ОСОБА_3. Він зрозумів, що цей собака задушив їхню козу. Після цього він козу привіз додому.
Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_3, відібраних 03 листопада 2017 року інспектором ГРПП №4 Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, дійсно, в нього на господарстві є пес породи «Вівчарка». Того дня близько 14 год 00 хв він повернувся додому та помітив, що собака відвязався та втік. Через деякий час собака повернувся та він його привязав. Згодом до нього прийшов ОСОБА_2 та повідомив, що схожий на його собаку пес загриз його козу.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову.
Виходячи із наведеного в судовому засіданні доведено належними та допустимими доказами, що належна відповідачу собака бійцівської породи покусала козу позивача, в результаті чого остання загинула.
Згідно довідки №1, виданої 01 лютого 2018 року підприємством споживчої кооперації госпрозрахунковим підприємством «Ринок» Лановецького споживчого товариства, середня ринкова вартість живої дойної кози віком 4 роки, станом на листопад 2017 року становить 1800.00 грн.
Відповідно до Переліку порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2002 року № 944, «Вівчарка кавказька» відноситься до порід собак, відповідальність власників яких підлягає обов'язковому страхуванню за шкоду, яка може бути заподіяна третім особам.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини - юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.
Відповідно до положень ч.4 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтернів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
Згідно ч.4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
За таких обставин, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 1800.00 гривень.
Разом із тим позов в частині відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Також в Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.
Обґрунтовуючи завдання моральної шкоди позивач посилається на те, що від відповідача після події, яка трапилася, звучали лише образи, він не йшов на контакт та не бажав спілкуватися, що призвело до переживань та моральних страждань.
Однак, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди, а тому вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704.80 гривень.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 80, 81, 82, 141, 268 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1193 ЦК України, ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», суд , -
Позов ОСОБА_2 задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, серія та номер паспорта громадянина України НЮ 126357, на користь ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, серія та номер паспорта громадянина України МС 007663, спричинену матеріальну шкоду в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, серія та номер паспорта громадянина України НЮ 126357, на користь ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, серія та номер паспорта громадянина України МС 007663, 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок сплаченого судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд Тернопільської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_7