ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року

м.Суми

Справа №591/5515/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/1928/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 27 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 23 лютого 2012 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_4 та Дрижаковою (після шлюбу ОСОБА_1) Г.В., вона придбала у власність квартиру № 46, що знаходиться в м. Суми по вул. Петропавлівська в буд. № 68.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області у справі № 1805/6767/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Сумська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 про визнання недійсними договору дарування квартири та заповіту було скасовано рішення Зарічного районного суду міста Суми від 29 вересня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 листопада 2014 року у справі № 1805/6767/2012 і ухвалено нове рішення, яким договір дарування квартири № 46, що знаходиться у місті Суми по вул. Петропавлівська в буд. № 68, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 23 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 28 визнано недійсним, а також визнано недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений 10 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 15.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2015 року у справі № 591/444/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: третя Сумська державна нотаріальна контора, КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області, приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про витребування майна, визнання угоди недійсною, визнання недійсною державної реєстрації, визнання права власності в порядку спадкування, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 житлове приміщення - однокімнатну квартиру № 46, житловою площею 17,6 кв. м та загальною площею 33,05 кв.м, що знаходиться в місті Суми по вул. Петропавлівська в буд. № 68 та передано їй ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру, що знаходиться в м. Суми по вул. Петропавлівська в будинку № 68 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5, який помер у місті Суми 07 березня 2012 року.

З часу, коли власнику - ОСОБА_2, належить право на повернення майна або передання доходів, тобто з 24 грудня 2014 року, нею були здійснені необхідні витрати на утримання майна, а саме, сплачені комунальні послуги: ПАТ «Сумитеплоенерго» (за опалення) в сумі 1652,95 грн., КП «Сумижитло» (квартплата) в сумі 243,55 грн., КП «Сумигаз» (газопостачання) в сумі 222,91 грн., КП «Міськводоканал» (водопостачання і водовідведення) в сумі 190,48 грн., всього на суму 2309,89 грн.

Також після придбання вказаної квартири позивачем був розпочатий капітальний ремонт, вартість якого згідно висновку спеціаліста становила 28584 грн. Внаслідок цього приріст ринкової вартості квартири за рахунок здійснених поліпшень квартири у вигляді проведених будівельно-ремонтних робіт конструктивних елементів квартири № 46 складає 24 877 грн.

Позивач вважає, що має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання майна, а також право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилась вартість майна, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати на утримання майна в сумі 2309,89 грн. та відшкодування здійснених витрат в сумі 24877 грн., всього 27186,89 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання майна в сумі - 2309 грн. 89 коп. та відшкодування здійснених витрат у сумі 24877 грн., а всього 27186 грн. 89 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому зазначає, що в основу рішення покладений висновок субєкта оціночної діяльності ОСОБА_7 від 21 грудня 2015 року про приріст ринкової вартості квартири за рахунок здійснених поліпшень у вигляді ремонтно-будівельних робіт, проте сам ОСОБА_7 квартиру не оглядав, відповідних обмірів не проводив, а лише склав кошторис, про що він підтвердив під час телефонних розмов.

Вказує, що для встановлення дійсного обсягу і вартості проведених у квартирі ремонтних робіт у письмовому запереченні на позов відповідач заявляла клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, проте суд таке клопотання не розглядав, що не відповідає вимогам ст. 103 ЦПК України.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року - без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 24 грудня 2014 року у справі № 1805/6767/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Сумська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 про визнання недійсними договору дарування квартири та заповіту задоволенні вимоги позивача та визнано недійсними: договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 23 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 28, заповіт ОСОБА_5, посвідчений 10 січня 2012 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 15.

Починаючи з 24 грудня 2014 року у відповідача виникло право на повернення майна, що знаходиться у чужому незаконному володінні третьої особи.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 грудня 2015 року у справі № 591/444/15-ц встановлено, що будучи титульним власником квартири ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, який було укладено 23 лютого 2012 року та посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6, продала спірну квартиру ОСОБА_1 за 152000 грн. ОСОБА_1 на час придбання квартири не знала та не могла знати про те, що ОСОБА_4 не мала права її відчужувати, а тому є добросовісним набувачем спірної квартири.

В результаті розгляду справи № 591/444/15-ц Зарічним районним судом м. Суми 21 грудня 2015 року було прийняте рішення про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Дрижакова) житлового приміщення однокімнатної квартири, житловою площею 17,6 кв. м та загальною площею 33,05 кв. м під номером 46, що знаходиться в м. Суми по вул. Петропавловська, 68, набуте за нотаріально посвідченим договором від 23 лютого 2012 року, передавши її ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_2 права власності на вказану квартиру № 46, що знаходиться в м. Суми по вул. Петропавловська, буд. № 68, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 І,А., якій помер у м. Суми 07 березня 2012 року.

Таким чином, позивача визнано добросовісним набувачем квартири № 46, що знаходиться в м. Суми по вул. Петропавлівська в буд. № 68.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збілишилась вартість майна, тобто 24877 грн., а також витрат на утримання майна у розмірі 2309,89 грн.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможна.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними договорами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Відповідно до ст. 12 цього ж Закону, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання відповідно до договору.

Наданий позивачем висновок спеціаліста підтверджує приріст ринкової вартості квартири за рахунок здійснених поліпшень у вигляді проведених будівельно-ремонтних робіт конструктивних елементів квартири № 46 у розмірі 24877 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.

Частинами 3, 4 ст. 390 ЦК України передбачено, що добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

З матеріалів справи вбачається, що наданий відповідачем звіт про оцінку майна, унікальний номер 1863334_12052017_9438052 від 17 травня 2017 року підтверджує, що у квартирі наявне спрощене опорядження; стіни частково поштукатурені, частково облицьовані плиткою; стеля побілена; підлога частково цементна, частково вкладена плиткою; вікна у квартирі металопластикові.

В судовому засіданні суду першої інстанції з пояснень відповідача та свідків було встановлено, що в квартирі наявні поліпшення у вигляді проведених ремонтних робіт, які були відсутні на момент переходу права власності на спірну квартиру від ОСОБА_5 до ОСОБА_4, а згодом до позивача. Позивачем здійснено частково демонтаж поліпшення майна, які можна відокремити без завдання майну шкоди, а саме - демонтовано вхідні металеві двері, унітаз, душову кабінку, умивальник.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем виконані ремонтні роботи у квартирі № 46, що знаходиться в м. Суми по вул. Петропавловська, буд. № 68, після її придбання у власність та демонтаж поліпшень, які можна відокремити. Квартира перейшла у власність до відповідача з наявними поліпшеннями і підтвердженням цього є надані відповідачем фотознімки та звіт про оцінку майна.

На підтвердження заявлених до стягнення сум позивач надала до суду першої інстанції звіт про незалежну оцінку майна, складений субєктом оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 18 грудня 2015 року.

Відповідно до вказаного звіту вартість поліпшень майна (ремонтні роботи) - конструктивних елементів квартири № 46, розташованої за адресою: м. Суми, вул. Петропавловська, буд. № 68, на дату оцінки складає - 28584 грн. без ПДВ. При цьому приріст ринкової вартості квартири за рахунок здійснених поліпшень квартири у вигляді проведених будівельно-ремонтних робіт конструктивних елементів квартири № 46, розташованої за адресою: м. Суми, вул. Петропавловська, буд. № 68, на дату оцінки складає 24877 грн.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення витрат на утримання майна на загальну суму 2309,89 грн., оскільки в цій частині рішення суду підлягає зміні і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на суму 1896,50 грн., а саме: за сплачені комунальні послуги за ПАТ «Сумитеплоенерго» (опалення) в сумі 1652,95 грн. та КП «Сумижитло» (квартплата) в сумі 243,55 грн.

Стягнення з відповідача на користь позивача витрат по оплаті комунальних послуг, а саме: водопостачання і водовідведення, газопостачання, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки такі витрати не охоплюються поняттям «необхідних витрат на утримання майна», що передбачені ст. 390 ЦК України.

Даними комунальними послугами відповідач не користувалася, так як на період сплати даних послуг квартира не знаходилася у його володінні.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 квартиру не оглядав, відповідних обмірів не проводив, а лише склав кошторис, про що він підтвердив під час телефонних розмов, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, наданого до суду апеляційної інстанції, вбачається, що оцінювачем ОСОБА_7 проведений особистий огляд обєкта оцінки з метою встановлення особливостей та визначення технічного стану конструктивних елементів, проведені контрольні параметричні вимірювання, фотографування елементів та частин обєкту.

Твердження відповідача про те, що вона заявляла клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, проте місцевий суд таке клопотання не розглядав, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки сторонами по справі були надані всі необхідні докази і суд першої інстанції розглянув справу за наявними у справі матерілами, вважаючи їх достатніми для зясування обставин справи, питання, які пропонувала поставити перед експертом відповідач, не входять до переліку, передбаченого ст. 105 ЦПК України, за наявності яких обовязкове призначення експертизи судом, крім того в суді апеляційної інстанції таке клопотання відповідач не заявляє.

Посилання відповідача на те, що позивач зняла в квартирі деяке сантехнічне обладнання, тому на вартість даного обладнання необхідно зменшити приріст ринкової вартості квартири, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до звіту субєкта оціночної діяльності ОСОБА_7 ринкова вартість квартири збільшилася саме за рахунок поліпшень майна у вигляді ремонтних робіт.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до положень п. п. 1 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині вирішення вимог про стягнення витрат на утримання майна, а в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Враховуючи суму позову, колегія суддів визначає дану справа як малозначну (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П ОС Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 серпня 2018 року в частині вирішення вимог про стягнення витрат на утримання майна змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання майна в сумі 1896 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_9