Справа № 473/836/18
РІШЕННЯ

іменем України

"09" жовтня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном шляхом вселення до житлового будинку

В С Т А Н О В И В:

21.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою (а.с. 34) до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні частиною житлового будинку №10 по вул. Танасчишина у м.Вознесенську шляхом вселення до 43/100 часток житлового будинку, а саме: житлової кімнати №2 площею 10,5 кв.м., кімнати №3 площею 8,8 кв.м., сіней 11 площею 7,43 кв.м. та заборони відповідачу вчиняти наступні дії: замінювати замки на вхідних дверях до двору та житлового будинку, не допускати до двору та житлового будинку осіб, які здійснюватимуть ремонтні роботи.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 23.06.2016 року було проведено виділ в натурі часток сторін з нерухомого майна - житлового будинку №10 по вул. Танасчишина у м.Вознесенську що перебувало у їх спільній частковій власності і визначено за позивачем ОСОБА_1 право власності на 43/100 частин цього будинку, а за відповідачем за 57/100 частин житлового будинку.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди в користуванні їй виділеною часткою у житловому будинку шляхом зміни замків на вхідних дверях до двору та житлового будинку, не допускає до двору та житлового будинку осіб, які здійснюватимуть ремонтні роботи,позивач просив позов задовольнити.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про невизнання позову за доводами викладеними у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися своїм майном, а згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.

Судом установлено, що згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 23.06.2016 року було проведено виділ в натурі часток сторін в нерухомому майні - житловому будинку №10 по вул. Танасчишина у м.Вознесенську -, що перебувало у їх спільній частковій власності і визначено за позивачем ОСОБА_1 право власності на 43/100 частки цього будинку, яка складається з житлової кімнати №2 площею 10,5 кв.м., кімнати №3 площею 8,8 кв.м., сіней 11 площею 7,43 кв.м., а за відповідачем - 57/100 частки цього житлового будинку, зобовязано сторін здійснити роботи по переплануванню.

Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинило припинення спільної власності сторін по справі на спірне нерухоме майно.

Вказане рішення суду добровільно, примусово не виконувалося.

Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю(житловим будинком) шляхом вселення предметом доказування є наявність права на житло, представник позивача це довів надавши рішення Вознесенського міськрайонного суду від 23.06.2016 року. Також в судовому засіданні встановлено відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов'язально-правовими засобам.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

При цьому, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Про наявність перешкод позивачу в користуванні 43/100 часткою у житловому будинку №10 по вул. Танасчишина у м.Вознесенську свідчать складені 16.04.2018 року, 23.04.2018 року акти за участі голови квартального комітету з залученням свідків.

Можливість існування перешкод в користуванні позивачу своєю частиною житлового будинку обумовлена тим, що сторони не здійснили перепланування будинку і як наслідок існує єдиний вхід до будинку від дверей якого позивач ОСОБА_1 ключів не має, чим і користується та зловживає відповідач ОСОБА_2 Його доводи про те, що він не чинить перешкоди колишній дружині в користуванні частиною будинку, відкриває їй двері підтверджує відсутність у неї ключів від дверей до двору та житлового будинку та існування перешкоди щодо входження її до двору та житлового будинку за відсутності відповідача.

Доводи сторони відповідача, що вимоги позивача про усунення перешкод шляхом вселення задоволенню не підлягають, поки не виконано рішення суду від 23.06.2016 року та відсутнє облаштування окремого входу до частини житлового будинку судом не сприймаються з огляду на абсолютність права власності.

Закон України «Про виконавче провадження» передбачає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії, або утриматися від їх вчинення, тому усунення перешкоди позивачу в користуванні часткою житлового будинку шляхом не зобовязання, а заборони відповідачу замінювати замки на вхідних дверях до двору та житлового будинку, не допускати до двору та житлового будинку осіб, які здійснюватимуть ремонтні роботи не є належним способом захисту порушеного права.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його права власника в частині житлового будинку, в даному випадку шляхом вселення до 48/100 частин житлового будинку по вул. Танасчишина, 10 у м.Вознесенську.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Доводи, які містяться у відзиві на позовну заяву, не спростовують висновку суду. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року).

Зважаючи на триваючий характер правопорушення відповідача ОСОБА_2, наявність його в момент подання позову та не усунення до моменту розгляду справи, суд вважає достатнім обмежитися вищевикладеним мотивуванням.

В порядку статті 141 ЦПК України з відповідач на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 704,8 грн. (а.с.1), витрат на надання правової допомоги в сумі 1000 грн. (а.с. 14), а всього 1704,8 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні 43/100 частинами житлового будинку по вул. Танасчишина, 10 у м.Вознесенську шляхом вселення її в цю частину житлового будинку, яка складається з житлової кімнати №2 площею 10,5 кв.м., кімнати №3 площею 8,8 кв.м., сіней 11 площею 7,43 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1704,8 грн. (одна тисяча сімсот чотири гривні вісімдесят коп.)

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: О.Є.Старжинська