Провадження№2/235/1680/18
Справа №235/4128/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Покровська міська рада Донецької області, про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку № 84 по вул.Мандрика (Фрунзе) м. Покровська Донецької області. Вказаний будинок вона придбала у відповідача, згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2016 року. У придбаному будинку залишився зареєстрованим колишній власник відповідач ОСОБА_2, який не проживає у вказаному будинку. Просить визнати ОСОБА_2Мтаким, що втратив право користування житловим будинком № 84 по вул.Мандрика (Фрунзе) м. Покровська.

Позивачка, згідно наданої заяви, підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, просить справу слухати без її участі (а.с.23).

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.29-32,35-36).

Третя особа представник Покровської міської ради Донецької області, згідно наданої заяви, розгляд справи просять розглянути на розсуд суду, та просять справу слухати без участі їх представника (а.с.18,33).

Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення, оскільки належним чином повідомлений про день і час слухання справи відповідач не з»явився до суду, не повідомив про причини своєї неявки, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 84 по вул.Мандрика (Фрунзе) м. Покровська Донецької області, згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2016 року. ( а.с. 3-4).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно домової книги та паспорту позивачки, у вказаному будинку значаться зареєстрованими позивачка по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 з 22.02.2006 року ( а. с. 5-8,11).

Згідно акту від 10.07.2018 року, складеному Комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. За даною адресою зареєстрований також ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, який не проживає в даному будинку з червня 2014 року по теперішній час, на даний час проживає в Росії, акт підписаний головою квартального комітету, свідками (а.с.9).

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України.

Відповідно до положень норм стст.16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, з метою захисту свого права власності, зокрема усунення перешкод у користуванні своїм майном, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням,оскільки останній не проживає в спірному житлі з 2014 року, що, як вважає суд, відповідає нормам чинного законодавства, зокрема ст.346 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема факт припинення за відповідачем права власності на будинок № 84 по вул.Мандрика м. Покровська Донецької області та його відсутність у зазначеному житлі з 2014 року та укладення правочину щодо купівлі-продажу будинку, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71,72, 163 ЖК України, ст.346 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", ст. ст. 3, 5, 7, 8, 18, 229, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Покровська міська рада Донецької області, про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область м.Покровськ, вул.Мандрика, будинок №84.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: