КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №755/5669/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1138/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року (суддя Катющенко В.П.) про повернення позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

у квітні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 22 710грн 56коп. за кредитним договором від 4 серпня 2015р. та судових витрат.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з не усуненням недоліків.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», яке змінило своє найменування з ПАТ КБ «Приватбанк», просить ухвалу судді скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач посилається на порушення судом норм процесуального права, так як на виконання ухвали судді від 23 квітня 2018р. позивачем були надані всі наявні у нього докази, ненадання доказів не є підставою для повернення позовної заяви, а у порушення вимог ст. 229 ЦПК України суд вдався до оцінки достатності доказів до судового розгляду.

22 серпня 2018 року справа надійшла до Апеляційного суду міста Києва і згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2018 року справу було призначено судді-доповідачу Волошиній В.М.

Ухвалою судді Апеляційного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Указом Президента України №297/2018 від 28 вересня 2018 року переведено суддів Апеляційного суду міста Києва на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій i статус суддів» з 3 жовтня 2018 року почав роботу Київський апеляційний суд.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 3 жовтня 2018 року дану справу призначено судді-доповідачу Рейнарт І.М., судді, які входять до складу колегії: Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

Враховуючи викладені обставини, Київський апеляційний суд є судом апеляційної інстанції, до повноважень якого відноситься розгляд даної апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Підставою для залишення позовної заяви без руху суддею зазначено невідповідність її положенням ч. 5 ст. 177 ЦПК України, а саме: ненадання доказів у підтвердження позовних вимог та надання позивачем неналежного документу у підтвердження сплати судового збору.

6 червня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача, до якої додані: позовна заява у новій редакції, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписка по особовому рахунку та оригінал платіжного доручення.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суддя виходив з того, що позивачем недоліки були усунені не у повній мірі, що позбавляє можливості суд встановити відомості, зазначені у позовній заяві.

Проте, погодитися з такими висновками судді не можна, так як вони не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Отже, нормами процесуального права визначено, що кожна сторона самостійно

визначає обсяг доказів, які вона надає суду у підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, а оцінка достатності наданих доказів судом здійснюється під час судового розгляду.

За таких обставин, суддя не мав правових підстав для повернення позовної заяви у зв'язку із ненаданням позивачем, на думку судді, достатніх доказів у підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позивачу позовної заяви постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги про стягнення судових витрат на даній стадії задоволенню не підлягають, так як відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак вказані вимоги є передчасними.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року скасувати, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості направити до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді