Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2018 Справа №607/11918/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі по справі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, однак там не проживають, не здійснюють оплату комунальних послуг, їх особистих речей немає. У зв'язку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слуханнясправи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 70 від 16 квітня 2002 року, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради № 297 від 27.03.2002 р., вбачається, що позивачу ОСОБА_1 дійсно належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 20.06.2018 р. за № 604, виданої ДП - 3 ЖЕК 13 ЖБК, вбачається, що ОСОБА_1 є власником особового рахунку та дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_2 - дочка та ОСОБА_3 - онука.

З акту ДП - 3 ЖЕК 13 ЖБК від 22.06.2018 р. встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані, але не проживають з 1998 року.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 підтвердив факт того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, не проживають 10 років.

У судовому засіданні з'ясовано, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1, не проживають, їх речі та майно у вказаному житлі відсутні, оплату комунальних послуг та інших обов'язкових платежів вони не проводять.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідачів прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1, оскільки останні не проживали у вказаному житлі більше року і проживає за іншою адресою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

Відповідачам направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1.

Повний тест рішення суду складено 11 жовтня 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко