Справа № 574/176/18
Провадження №2/574/184/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 08.04.2015 року померла їх мати ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по провулку Решетняківський,4 в с. Слобода, Буринського району, Сумської області, який вона успадкувала шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті 08.10.2001 року свого чоловіка ОСОБА_5. Вони прийняли спадщину шляхом подачі відповідної заяви до органів нотаріату і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. Просили визнати за ними право власності на вказаний будинок з господарськими спорудами по ? частці за кожним.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини викладені в заяві доповнивши, що будинок спадкодавцем був збудований на початку 1970 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в задоволенні позовної заяви не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд письмово листом.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 квітня 2015 року померла мати позивачів ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з чим відкрилася спадщина на її майно, яку прийняли позивачі, подавши згідно ст.1269 ЦК України до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується показами позивачів, свідоцтвом про смерть спадкодавця, свідоцтвами про народження позивачів, свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки ОСОБА_1, паспортами позивачів (а.с. 7,28-30,49-52).

Як вбачається з копії спадкової справи №197/2015, заведеної приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу ОСОБА_6, позивачі прийняли спадщину в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом.

Серед спадкового майна є житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по провулку Решетняківський,4 в с. Слобода, Буринського району, Сумської області, який ОСОБА_4 успадкувала шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті 08.10.2001 року свого чоловіка ОСОБА_5 , який за життя, на протязі 1970 року збудував на відведеній земельній ділянці вище згаданий будинок, державна реєстрація якого проведена не була, що вбачається з довідки ТОВ «Буринське БТІ» , свідоцтва про смерть ОСОБА_5, довідками та рішеннями ОСОБА_3 сільської ради (а.с.9-10,43-44,46-48).

Суд враховує, що в той період питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.1948 року), який втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Таким чином, відповідно до зазначених нормативних актів, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок, на той час, був сам факт збудування ним будинку з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Однак будь-які документи щодо прийняття в експлуатацію житлового будинку на теперішній час не збереглися і позивачем не надані, а нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючого документу (а.с.45).

Разом з тим, відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних, будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24.06.2011 року №91 і зареєстрованого в Мінюсті України 11.07.2011 року за №830/19568 (із змінами від 13.06.2012 ) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законів, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Даний порядок діяв до 30.01.2013 року.

Крім цього, згідно п.42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868, який діяв до 01.01.2016 року, для проведення державної реєстрації речових прав на обєкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий обєкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на обєкт нерухомого майна.

Таким чином, документом, який підтверджує технічні характеристики обєкта нерухомого майна є, в тому числі, технічний паспорт.

На замовлення позивачів 26.10.2017 року ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, а згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житловий будинок «А-1», з прибудовою «а», літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», огорожа «№1-3», відповідають вимогам надійної та безпечної експлуатації (а.с.11-27).

Суд приймає до уваги, що позивачами порушувалося питання перед архітектурно-будівельною інспекцією в Сумській області про прийняття в експлуатацію зазначеного домоволодіння, в задоволенні якого було відмовлена через відсутність повноважень цього органу щодо будівель збудованих до 05.08.1992 року (а.с.42).

Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_5 побудувавши зазначений будинок на належній йому земельній ділянці, за відповідними технічними нормами, однак за свого життя не оформив право власності на нього, не провівши його реєстрацію в органах БТІ та помер.

За таких обставин суд приходить до висновку, що останній набув статусу власника житлового будинку та згідно зі ст.86 ЦК Української РСР 1963 року набув право, в межах установлених законом, володіння, користування та розпорядження цим майном.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа може звернутися за захистом свого майнового права чи інтересу.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1297 встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла.

З огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-7, 10-13, 23, 200, 206, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 86 ЦК Української РСР (1963 року), ст.ст. 16,328,392, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), в порядку спадкування за законом після померлої 08 квітня 2015 року ОСОБА_4, право власності на ? частину, за кожним, житлового будинку з прибудовою за планом літер «А-1» загальною площею 59,9 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», огорожа «№1-3», що розташований по провулку Решетняківський, 4 в селі Слобода, Буринського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 18.10.2018 року.