Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2018 р. Справа153/569/18

Провадження2/153/191/18-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді Дзерина М.М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.05.2011 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом у розмірі, визначеними Тарифами банку, що діють на дату нарахування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв'язку з чим станом на 31.03.2018 утворилася заборгованість у загальному розмірі 105 492,83 грн., а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 15.05.2018 було відкрито провадження з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

05 червня 2018 року ухвалою суду за клопотанням відповідача було постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

25 червня 2018 року ухвалою суду було витребувано в позивача докази та здійснено виклик свідків.

11 вересня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, звертаючись до суду з позовом, представником позивача одночасно у позовній заяві було зазначено, що позивач не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовують наступним чином : 26 травня 2011 року відповідач звернувся до Ямпільського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» з приводу оформлення карткового кредиту. Працівником банку йому було запропоновано оформити картковий кредит у сумі 8000 гривень. При його оформлення працівник банку запропонувала йому підписати стандартний бланк заяви, однак йому не було розяснено Памятку клієнта, Умови та правили надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифами Банку. Він отримав лише банківську картку зі строком закінчення дії 04/15. До середини 2014 року він дійсно користувався виданою йому кредитною карткою та здійснював оплату періодичних платежів. Починаючи з червня 2014 року він припинив здійснювати платежі, оскільки не розумів причину не погашення тіла кредиту. У звязку із чим він неодноразово звертався до працівників банку, але отримував лише відмовки. Наголошує, що останній платіж за картковим кредитним рахунком він особисто здійснював ще у травня 2014 року. Зазначив, що його колишня дружина здійснювала погашення заборгованості у травні, червні та липня 2015 року, поза його волею та без його погодження.

Просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки останній проведений ним платіж було здійснено у травні 2014 року, відлік позовної давності розпочався із останнього дня дії кредитної картки 04/15, а банк звернувся із позовом лише 07 травня 2018 року, про що свідчий вхідний номер Ямпільського районного суду Вінницької області.

Також вказав, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів: отримання ним банківської кредитної картки із зазначенням строку її дії, документів, що підтверджують рух коштів по кредитному картковому рахунку у тому числі первинних бухгалтерських документів, згідно ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Із показів свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні було встановлено, що вона колишня дружина відповідача. ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що у звязку із систематичним психологічним тиском та погрозами колекторів вона без згоди ОСОБА_2 та без його повідомлення здійснювала декілька місяців погашення кредиту у 2015 році.

Із показів свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 в період з лютого 2015 року до початку вересня 2015 року перебував на заробітках.

Із досліджених судом письмових доказів анкети - заяви без № від 26 травня 2011 року, витягу з ОСОБА_1 обслуговування кредитних карт «Універсальна», витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які є умовами договору, розрахунку заборгованості, судом встановлено, що між сторонами було укладено у простій письмовій формі договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000 (восьми тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як слідує із розрахунків по договору та виписки по рахунку з 26.05.2011 по 31.03.2018 року не виконав своїх зобовязань та допустив заборгованість у сумі 105492 грн. 83 коп. Із рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2015 року встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 шлюб було розірвано (а.с.61). Із копії кредитної карти № 601234 встановлено, що строком закінчення дії картки є 04/15.

Вивчивши подані заяви по суті справи, та дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Спірний договір без номера від 26 травня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Приват Банк», відповідачем не оспорювався й не визнавався в судовому порядку недійсним. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки підлягають виконанню.

Відповідачем не було підтверджено жодними доказами, що на його дружину чинився тиск та вона здійснювала погашення заборгованості у травні, червні та липні місяці 2015 року без його згоди та без його відома. Не підтверджено також, що ОСОБА_5 діяла під примусом.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Пояснення свідка ОСОБА_5 суд не може оцінити як достатній доказ для підтвердження обставин вказаних відповідачем, оскільки у своїй сукупності він не дає змоги дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Також, як було встановлено судом, що стверджується копією розрахунку заборгованості за договором та випискою по картковому рахунку відповідача, що ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, отримував кошти через банкомат. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). На підставі наведеного, суд вважає безпідставними доводи відповідача, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, щодо отримання відповідачем банківської кредитної картки та документів, що підтверджують рух коштів по кредитному картковому рахунку.

Окрім цього, при дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, зокрема такий відповідає виписці по картковому рахунку відповідача за період з 26.05.2011 року по 31.03.2018 року та стверджує порушення відповідачем обов'язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування цими коштами.

Відповідач в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву просив суд про застосування до вимог ПАТ КБ «Приватбанк» позовну давність. Разом із тим суд вважає, що підстави для застосування строків позовної давності відсутні з огляду на наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ст.257 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Постановою Верховного суду України від 19.03.2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи, що в анкеті - заяві ОСОБА_2 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, не можна вважати, що між сторонами в передбаченій законом письмовій формі досягнута домовленість про збільшення позовної давності, у звязку з чим застосуванню підлягає загальний строк позовної давності - три роки.

Позивач звернувся до суду 07 травня 2018 року. Як видно із розрахунку, представленого позивачем, останнє погашення заборгованості по кредитному договору відбулося 14 липня 2015 року. Позивач, звертаючись до суду із позовом, просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 31 березня 2018 року. Відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед Банком. Так, згідно виписки Клієнт неодноразово здійснювала погашення заборгованості останнє з яких було внесено в липні 2015 року, підтвердженням чого є виписка з рахунку. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач періодично по липень 2015 року, частково сплачуючи борг за договором, здійснював дії, що свідчать та підтверджують визнання останнім боргу за договором.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач постійно по липень 2015 року, частково сплачуючи борг за договором, здійснював дії, що свідчать та підтверджують визнання останньою боргу за договором, а тому перебіг строку позовної давності щодо кожного щомісячного платежу, з урахуванням грошових надходжень, переривався, й ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду в межах строку позовної давності .

Судом було встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача до спливу строку позовної давності.

У зв'язку з цим, обставини, на які посилається відповідач не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, ОСОБА_4 свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним вище договором не виконав.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов'язання за даним Договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором станом на 31.03.2018 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 105492 грн. 83 коп., з яких: - 7327 грн. 83 коп. - заборгованість за кредитом; - 89365 грн. 34 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3200 грн. 00 коп. - нарахована заборгованість з пені та комісії; - заборгованість по судовим штрафам (п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг), з яких 500 грн. - фіксована частина штрафу та 4999 грн. 66 коп. - процентна складова.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафів у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, то суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині їх стягнення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Разом з тим, умовами договору передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання, чим в свою чергу і скористувалась сторона позивача, звернувшись до суду із вказаним позовом.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, не відповідає положенням, передбаченим у статті 61 Конституції України. А відтак, вимоги позивачу щодо стягнення з відповідача судових штрафів не підлягають задоволенню судом.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та відповідно з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.05.2011 у розмірі 99 993 гривні 17 копійок, що складається із: заборгованості за кредитом - 7327 грн. 83 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі - 89365 грн. 34 коп. та пені 3200 грн. 00 коп

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Керуючись ст. ст.509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 599, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 10, 12, 19, 43, 49, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 26 травня 2011 року в загальному розмірі 99 993 гривні 17 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Позивач : Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», м. Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д, код ЄРДПОУ 14360570, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат : 3111, МФО № 305299.

Відповідач : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повний текст судового рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Суддя: М.М.Дзерин