ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/263/18 Справа № 211/135/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Бардін О.С. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кузьміна Н.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року, яке постановлено суддею Бардіним О.С. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що згідно рішення Довгинцівського районного суду м .ОСОБА_3 від 12 травня 2014 р. з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_4 починаючи з 11 березня 2014 року.

Відповідач добровільно аліменти не сплачує, лише у березні 2015 року, виконавча служба перерахувала їй 12548 грн. 39 коп. в рахунок погашення заборгованості по аліментам, чим була погашена заборгованість по аліментам з березня 2014 року по березень 2015 року. З березня 2015 року по 31.12.2015 року відповідач знову не сплачує аліменти, чим ставить її та їх спільну дитину у вкрай важкий матеріальний стан. При цьому відповідач не є інвалідом, хворим, непрацездатним, він в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідач є приватним підприємцем, який займається оптовою торгівлею, згідно витягу з ЄДР.

У звязку з наведеним, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 04.2015 року по 31.0.2016 року в розмірі 7500 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 7500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на те, що про розгляд справи він повідомлений не був та справу було розглянуто за його відсутності. Відповідач вважає, що розрахунок неустойки було проведено позивачем без урахування сплачених ним сум, оскільки кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались.

Крім того, судом першої інстанції не враховано його матеріальний стан та те, що він піклується про свою матір, яка є інвалідом другої групи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному зясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 травня 2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. з заробітку (доходів) щомісячно, до досягненням нею повноліття, починаючи з 11 березня 2014 року.

Згідно довідки Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 04.10.2015 року, заборгованість по виконавчому листу № 211/1376/14-ц від 12.05.2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання н/л доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття у розмірі 1000 грн. щомісячно на користь матері ОСОБА_5 за період з 11.03.2014 року по 31.10.2015 року складає 7129,03 грн. (а.с.4 копія довідки).

Згідно довідки Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.06.2016 року за вих. № 322, за період з 11.03.2014 року по 01.06.2016 року сума боргу складає 14 129,03 грн. (а.с.36 копія довідки).

Відповідно до копій квитанцій, наданих відповідачем по справі, останній в березні 2015 року сплатив позивачу аліменти в розмірі 12548,39 грн., в грудні 2015 року 500 грн., в січні 2016 року 200 грн., в лютому 2016 року 200 грн. та в травні 2016 року -200 грн.

Зазначені обставини свідчать про наявність заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, яка утворилась з його вини.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року: З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів прострочення. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Матеріалами справи підтверджується, що з вини відповідача, який своєчасно належним чином не виконував свої обовязки, утворилась сума заборгованості зі сплати аліментів.

Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками до суду не надано, а тому колегія судів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а позовні вимоги позивача - частковому задоволенню. З відповідача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2014 року 31.05.2016 року в розмірі 6884,71 грн., з урахуванням сплачених відповідачем сум та виходячи з наступного розрахунку: сума заборгованості (за місяць)/100х1%( ставка неустойки) х кількість днів прострочення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано його матеріальний стан та те, що він піклується про свою матір, яка є інвалідом другої групи не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки відповідач по справі є працездатною особою, матеріали цивільної справи не містять доказів того, що він має незадовільний стан здоровя, що позбавляє його можливості працевлаштування, а піклування останнього про матір, яка є інвалідом другої групи, не знімає з нього обовязку сплачувати аліменти на утримання дитини.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення у справі скасуванню відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та стягнення з відповідача на її користь неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.04.2014 року 31.05.2016 року в сумі 6884 грн. 71 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2016 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 01.04.2014 року 31.05.2016 року в сумі 6884 (шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривень 71 коп. та витрати по справі - судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2018 року.

Головуючий:

Судді: