Справа № 464/4098/18
пр.№ 2/464/1426/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розділити майно, що є з відповідачем спільною сумісною власністю, виділивши ОСОБА_1 у власність: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 82,4 кв.м. та визнати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1; земельну ділянку, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0932 га, цільове призначення - для введення особистого селянського господарства; кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4 та визнати право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1; земельну ділянку, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0451 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_5, цільове призначення - для введення особистого селянського господарства та визнати право власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1; транспортний засіб, автомобіль марки RENAULT MODUS, 2005 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1; номер кузова - НОМЕР_6 та визнати право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_1 Віділити відповідачу ОСОБА_2 у власність: транспортний засіб, автомобіль марки RENAULT KOLEOS, 2010 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2; номер кузова - НОМЕР_7 та визнати право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_2 Судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 06.09.2001 між нею та відповідачем було укладено шлюб Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1881. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 У зв»язку з тим, що їхні відносини остаточно погіршились і протягом тривалого часу вони проживали окремо, подали позов до Сихівського районного суду м.Львова про розірвання шлюбу, а тому вважає за доцільне поділити їхнє спільне з відповідачем майно. Вона разом з дітьми проживає у квартирі АДРЕСА_1. Відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_2. В період шлюбу між сторонами було придбано наступне майно, а саме квартира АДРЕСА_1 загальною площею 82,4 кв.м. Квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2012 за реєстровим номером 3728. Дана квартира куплена нею за особисті гроші, які вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_3, яка була подарована її матір»ю на підставі договору дарування від 07.10.2010. В подальшому подаровану їй квартиру вона продала 23.11.2012 року і придбала квартиру АДРЕСА_1. Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописки від 09.07.2018 у вказаній квартирі зареєстровані вона, її двоє дітей та її матір, а тому дану квартиру просить залишити за нею. Крім того, за спільні кошти подружжя ними було придбано транспортний засіб автомобіль марки «RENAULT MODUS» 2005 року випуску, н.з. ВС 6818 ВМ. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вона є власником даного автомобіля та фактично ним користується. Крім того, за період шлюбу ними було придбано за спільні кошти автомобіль марки «RENAULT KOLEOS», 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_2. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу відповідач ОСОБА_2 є власником даного автомобіля та фактично ним користується. А тому просить виділити їй у власність автомобіль марки «RENAULT MODUS», а за відповідачем автомобіль марки «RENAULT KOLEOS». Крім того, у період шлюбу за спільні кошти була придбана земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0451 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_5, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка придбана на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2006. Також була придбана земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0932 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_4, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка придбана на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2006 та оформлена на відповідача. Просить виділити у її власність дані дві земельні ділянки, оскільки відповідач продав спільний житловий будинок із земельною ділянкою і отримав за це кошти. Зазначила, що в період шлюбу була придбана земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0647 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_8, яка придбана на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2006 та оформлена на відповідача. На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок АДРЕСА_6, загальною площею 54,4 кв.м. Даний житловий будинок разом із земельною ділянкою, на якій він розташований фактично станом на сьогоднішній день не підлягає розподілу між подружжям, оскільки проданий з відтермінуванням відповідачем третім особам за згодою позивача. Кошти від такого продажу отримує відповідач з відтермінуванням до 26.09.2019 року. А тому вважає, що дві земельні ділянки, які залишились у їхній спільній власності повинні перейти у її приватну власність.

Ухвалою судді від 21.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, за змістом якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, настоює на розподілі спільного майна сторін таким чином, як визначено у позові, просить позов задоволити, а розгляд самої справи проводити у її відсутності.

Відповідачем також подано до суду заяву, згідно якої останній повністю визнає позовні вимоги, не заперечує щодо розподілу спільного майна подружжя у визначений позивачкою спосіб, просить розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих учасниками справи заяв, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 06.09.2001 уклали шлюб, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №1881 та видано Свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_9.

Як вбачається з матеріалів справи, в період шлюбу сторонами було набуте наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1, загальною площею 82,4 кв.м., яка належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2012 за реєстровим номером 3728;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0932 га, цільове призначення - для введення особистого селянського господарства; кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2006 року, державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_10 виданий ОСОБА_2;

- земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0451 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_5, цільове призначення - для введення особистого селянського господарства, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2006 року, державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_11, виданий ОСОБА_2;

- транспортний засіб, автомобіль марки RENAULT MODUS, 2005 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1; номер кузова - НОМЕР_6, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 власником даного автомобіля є позивач ОСОБА_1;

- транспортний засіб, автомобіль марки «RENAULT KOLEOS», 2010 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2; номер кузова - НОМЕР_7, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 власником даного автомобіля є відповідач ОСОБА_2;

- житловий будинок АДРЕСА_6, загальною площею 54,4 кв.м, який розташований на земельній ділянці, яка розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0647 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_14, яка придбана на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2006 та оформлена на відповідача ОСОБА_2.

Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).

Згідно роз'яснень викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про розподіл майна подружжя в натурі, суд враховує положення ст.71 СК України, а також встановлені у судовому засіданні обставини. Зокрема, сторони дійшли згоди, як щодо обставин набуття спільного майна, так і до способу його поділу між ними.

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав № 36697764 від 12.12.2012, реєстраційний номер 21615750, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 23.11.2012 за реєстровим номером 3728. Позивачем вказано, що дана квартира куплена нею за особисті гроші, які вона отримала від продажу квартири АДРЕСА_3, яка була подарована її матір»ю на підставі договору дарування від 07.10.2010, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не оспорюється. В подальшому подаровану квартиру позивач продала 23.11.2012 року і придбала квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописки №2030 від 09.07.2018 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, її діти : ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та матір позивача ОСОБА_5

Крім того, судом встановлено, що за спільні кошти подружжя сторонами було придбано транспортний засіб автомобіль марки «RENAULT MODUS» 2005 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1; номер кузова - НОМЕР_6, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 власником даного автомобіля є позивач ОСОБА_1 та транспортний засіб, автомобіль марки «RENAULT KOLEOS», 2010 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2; номер кузова - НОМЕР_7, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 належить відповідачу ОСОБА_2. Сторони дійшли згоди, що дані автомобілі залишаються у їх власності, з огляду на те, хто яким автомобілем фактично користується та є власником згідно оформлення права власності.

Судом встановлено, що у період шлюбу за спільні кошти сторонами також були придбані земельні ділянки, одна з яких розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0451 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_5, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; а друга земельна ділянка розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0932 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_4, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Дані земельні ділянки позивач просить виділити у її власність, а відповідач не заперечує, з огляду на те, що в період шлюбу була придбана земельна ділянка, яка розташована за адресою: Львівська область Городоцький район, смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0647 га Кадастровий номер земельної ділянки : НОМЕР_14, яка придбана на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.08.2006 та оформлена на відповідача. На даній земельній ділянці знаходиться житловий будинок АДРЕСА_6, загальною площею 54,4 кв.м. Даний житловий будинок разом із земельною ділянкою, на якій він розташований фактично станом на сьогоднішній день не підлягає розподілу між подружжям, оскільки проданий з відтермінуванням відповідачем третім особам за згодою позивача. Кошти від такого продажу отримує відповідач з відтермінуванням до 26.09.2019 року. А тому, суд приходить до висновку, що дві земельні ділянки, які залишились у їхній спільній власності повинні перейти у приватну власність позивача.

За змістом положень ст.82 ЦПК України, обставини , які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, сплачений судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 5 286 грн.

На підставі ст.ст.60, 68-71, 72 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України та керуючись ст.ст.1, 11-13, 76-81, 82, 89, 206, 197, 209, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН- НОМЕР_3, АДРЕСА_1) право власності на: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 82,4 кв.м.; земельну ділянку, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0932 га, цільове призначення - для введення особистого селянського господарства; кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4; земельну ділянку, яка розташована за адресою: Львівська обл., Городоцький р-н., смт.Великий Любінь, загальною площею 0,0451 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_5, цільове призначення - для введення особистого селянського господарства; транспортний засіб, автомобіль марки RENAULT MODUS, 2005 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1; номер кузова - НОМЕР_6.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН-НОМЕР_15, АДРЕСА_5) право власності на транспортний засіб, автомобіль марки RENAULT KOLEOS, 2010 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2; номер кузова - НОМЕР_7.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН-НОМЕР_15, АДРЕСА_5) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН- НОМЕР_3, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 5 286 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 12 жовтня 2018 року.

Суддя Чорна С.З.