АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1539/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2154/18Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І. В. Доповідач ап. інст. Бондаревська С.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Триголова В.М.

при секретарі: Григоришиній М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог зазначало, що відповідно до укладеного договору без номера від 21 червня 2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 1 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 25 976 грн. 57 грн., що складається із заборгованості за кредитом 1 796 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 19 317 грн. 40 коп., заборгованості по комісії та пені за користування кредитом 3 150 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1 213 грн. 17 коп., яку позивач і просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року позов ПАТ «Акцент-Банк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 05 жовтня2013 року - 21 113 грн. 40 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, незаконність та необгрунтованість оскаржуваного судового рішення щодо відмови у стягненні і пені і штрафів, вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неможливість одночасного стягнення і пені, і штрафу та не обґрунтував відмову у застосуванні до відповідача хоча б одного з видів штрафних санкцій за порушення зобов'язань за кредитним договором та просив скасувати заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог; позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» задовольнити в повному обсязі.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог жодною зі сторін не оскаржено та не є предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що 05 жовт-ня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання, в порядку ст. 634 ЦК України, до умов запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься підпис зроблений від його імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами /а. с. 6, 8-10/.

Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, він ознайомлений та згоден з Тарифами банку /а. с. 6, 7/.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 01 серпня 2016 року становила 25 976 грн. грн. 57 коп., що складається із заборгованості за кредитом 1 796 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 19 317 грн. 40 коп., заборгованості по комісії та пені за користування кредитом 3 150 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1 213 грн. 17 коп., яку позивач і просив суд стягнути з відповідача /а. с. 4-5/.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі, а тому заборгованість по тілу кредиту, а також відсотків за користування кредитом підлягає стягненню.

Разом з тим, вимоги про стягнення заборгованості по комісії та пені, які вказані у розрахунку, а також нарахованих банком штрафів, суд першої інстанції визнав необґрунтованими, оскільки застосування одночасно двох видів цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення не допускається, а заборгованість по пені і комісії розрахована банком однією сумою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

За нормами ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтвержується матеріалами справи, а саме наданими банком розрахунками, що позичальник порушив умови договору, допустивши прострочення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим у позивача виникло право на стягнення існуючої заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 8.6 Умов надання банківських послуг передбачено сплату штрафів у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з видів грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів /а. с. 9/.

Як вбачається із заявлених позовних вимог та наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості відповідача, банком було нараховано пеню та комісію, як вид цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору в сумі 3 150 грн., а також штрафи: фіксована частина та процентна складова.

Разом з тим, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Також за роз'ясненнями, наведеними в правовій позиції висловленої Верховним Судом України у постанові №6-1374 цс17 від 11 жовтня 2017 року щодо одночасного стягнення штрафів фіксованої частини і процентної складової, така заборгованість є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

На підставі викладеного, враховуючи, що законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що місцевий суд повинен був самостійно визначити вид цивільно-правової відповідальності за порушення договірних зобов'язань, не можуть бути взяті до уваги, оскільки в розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач.

Окрім того, в силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно обирати один з видів відповідальності із декількох запропонованих позивачем, оскільки розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 89, ст. 264, ст. 265 ЦПК України, зробив правильні по суті висновки щодо заявлених позивачем вимог, навівши у рішенні мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справі доказів.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис/ Бондаревська С.М. Судді: /підписи/ Кривчун Т.О. Триголов В.М.

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.