Справа № 645/3855/18
Провадження № 2/645/1973/18
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2018 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 30% всіх видів заробітку кожного місяця на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

Ухвалою судді від 17 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху як таку, що подану без додержання вимог, викладених у ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки в поданій позовній заяві позивачем не зазначено повні відомості щодо себе, зокрема: позивач не вказав свій реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта відповідача (якщо такі відомості позивачу відомі), не надано власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також позивачу необхідно визначитись зі змістом позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

17 серпня 2018 року на адресу позивача, зазначену нею у позові, направлено копію вказаної ухвали судді, яку остання не отримала, оскільки 01 жовтня 2018 року конверт з ухвалою повернувся до суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання»

Проте, 19 вересня 2018 року копія ухвали суду від 17.08.2018 року про залишення позову буз руху була вручена позивачеві, що підтверджується відповідною розпискою, однак до теперішнього часу зазначені в ухвалі недоліки позивачем не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

Крім того, 19 вересня 2018 року, до відкриття провадження у справі, через канцелярію суду позивачка ОСОБА_1 надала заяву про повернення позову до відкриття провадження по справі.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Однак, впродовж майже місяця з дня отримання ухвали суду та до теперішнього часу, зазначені в ухвалі суду від 17.08.2018 року недоліки позивачем не усунуто, клопотань про продовження строків для усунення недоліків до суду не надходило.

У відповідності до положень п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

З огляду на те, що провадження у справі не відкрито, відкликання позовної заяви відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки зазначені в ухвалі суду недоліки позивачем не усунуто, позивач просить повернути позовну заяву до відкриття провадження по справі, а також згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, заява позивача ОСОБА_1 про повернення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 11, п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя