УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі головуючого - судді Качаленко Є.В., за участі секретаря Федорцової І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області подання старшого державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року державний виконавець Торецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, без вилучення паспортного документа, в обґрунтування якого зазначив наступне.

На виконанні Торецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області знаходиться виконавче провадження №55275680 з виконання виконавчого листа №2/225/1255/2017 виданий 17.08.2017 року. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, за якими останній не зявився, про причини неявки не повідомив. Рішення суду на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, у звязку з чим просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа.

До судового засідання державний виконавець Торецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області не з`явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності.

Суд вважає, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України можливо розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та подання державного виконавця про оголошення боржника в розшук задовольнити, шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Дослідив матеріали подання, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Торецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавчий лист №2/225/1255/2017 від 17.08.2017 року, виданий Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 486 грн. 01 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 16183,30 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 400 гривень та судових витрат в сумі 1253,78 грн.

05.12.2017 року державним виконавцем за виконавчим листом №2/225/1255/2017 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 55275680).

Як на підставу звернення до суду із зазначеним поданням, державний виконавець посилається на те, що боржник добровільно рішення суду не виконує, ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна,

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України передбачене статтею 441ЦПК України в новій редакції, тоді як державний виконавець, мотивуючи своє подання, посилається на ст. 377-1 ЦПК України у попередній редакції.

Так, згідно статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення

Відповідно до розділу ХІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень» затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, відомості про характер та розмір невиконаних зобов'язань боржником. Крім того, копії документів, що додаються до подання мають бути належним чином засвідчені.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Отже, державний виконавець повинен довести факти умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов'язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

До матеріалів подання додано копію виклику ОСОБА_1 до державного виконавця на 03 травня 2018 року. Як на підтвердження направлення цього виклику боржнику, державним виконавцем долучено копію поштового конверта, зі змісту якого не можливо встановити кому саме та за якою адресою даний конверт направлявся, оскільки дана копія не містить адреси одержувача.

Представлений суду акт державного виконавця від 01 червня 2018 року про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника, відповідно до якого боржник за вказаною адресою не проживає. В будинку проживають батьки боржника. Майна належного боржнику не виявлено. Зі слів батька ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, не працює, мобільного телефону не має. Суд не приймає до уваги зазначені державним виконавцем в акті відомості, оскільки з останнього неможливо встановити за якою саме адресою здійснювався вихід державного виконавця, відсутні відомості про особу яка надавала пояснення з приводу боржника, відсутні відомості щодо інших осіб які були залучені до проведення виконавчих дій, підписи понятих тощо. Проте важливо підкреслити, що з часу відкриття виконавчого провадження, а саме 05.12.2017 року вихід за місцем проживання боржника державним виконавцем здійснювався лише один раз.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться відповіді з Державної фіскальної служби, та Пенсійного фонду України, згідно отриманих даних, ОСОБА_2, на обліку в органах ДПС не перебуває, дані про останнє місце його роботи, роботи за трудовими або цивільно-правовими договорами, відсутні, однак суд зауважує, що вказана інформація датована 10.07.2018 року, в той час як до суду із зазначеним поданням державний виконавець звернувся в жовтні 2018 року тобто зі спливом майже трьох місяців, з наведеного слідує, що інформація долучена до матеріалів справи є застарілою.

Судом також взято до уваги, що державним виконавцем не було вжито заходів задля встановлення місця реєстрації боржника ОСОБА_2, даний факт державним виконавцем не перевірено, принаймні матеріали подання не містять даних про його звернення до відділу реєстрації місця проживання Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, оскільки в разі реєстрації боржника ОСОБА_2 зі іншою адресою стане питання про його належне сповіщення про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, на переконання суду, державним виконавцем не було вчинено всіх необхідних та можливих дій щодо спонукання боржника до виконання судового рішення, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник, будучи обізнаним про наявність в нього зобовязань за судовим рішенням, маючи змогу виконати його, свідомо не виконує зобов'язання без будь-яких поважних причин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України є недоведеною, а відтак вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81,260,261,263,441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року (п.15.5 Перехідних Положеннь).

Суддя: