Номер провадження: 22-ц/785/5929/18
Номер справи місцевого суду: 2-7100/07
Головуючий у першій інстанції Гандзій Н.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Калараша А.А., Заїкіна А.П.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду до ОСОБА_4 з позовом про визнання права власності на реконструйовану квартиру, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2006 року є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 31,1 кв. м., жилою площею 16,8 кв. м., яка складається з жилої кімнати площею 16,8 кв. м., кухні площею 7,9 кв.м., коридору 6,4 кв. м. З метою поліпшення житлових умов та налагодження побуту позивачем до квартири добудовано санвузол площею 2,4 кв. м. та коридор площею 4,9 кв. м., а також здійснено реконструкцію сараю площею 21,7 кв. м., який розташований у дворі будинку АДРЕСА_1 і який увійшов у загальну площу реконструйованої таким чином квартири.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 липня 2007 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на реконстуйовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 60,1 кв. м. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2007 року виправлено описку у даті ухвалення рішення суду з 26.07.2007 року на 27.07.2007 року.

Не погоджуючись з рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 липня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)не відповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання на 14.08.2018 року о 15-30 г. не з'явилися. Як вбачається зі змісту зворотнього повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від отримання судової кореспонденції і тому в розумінні ч. 9 ст. 130 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду апеляційної скраги ОСОБА_2

Будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_4 в судове засідання на 14-00 г. 09.10.2018 року не з'явилася, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, обгрунтувавши необхідність своєї присутності в судовому засіданні бажанням надати особисті пояснення.

До заяви від 05.10.2018 року про відкладення розгляду справи ОСОБА_4 додала довідку про огляд лікаря від 04.10.2018 року. Проте додана довідка не є довідкою про тимчасову непрацездатність ОСОБА_4 Крім того, ОСОБА_4 не обгрунтувала неможливість забезпечити явку свого представника, та неможливість надати до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу чи письмових пояснень.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 в судове засідання на 14-00 г. 09.10.2018 року не з'явився. Від представника позивача адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із знаходженням адвоката у службовому відрядженні з доданням до клопотання проїзного квитка, який не містить відомостей про особу. При цьому до клопотання не додано копію посвідчення про службове відрядження адвоката ОСОБА_5

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти відкладення розгляду справи вважаючи це затягуванням розгляду справи.

Оскільки надані до суду заява та клопотання сторін про відкладення розгляду справи не підтверджені відповідними документальними доказами, колегія суддів зважаючи на розумні строки розгляду справи, не вбачає правових підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Задовольняючи позов повністю, визнаючи за ОСОБА_3 право власності на реконстуйовану квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 60,1 кв. м., суд першої інстанції виходив з того, що здійснена позивачем реконстирукція його квартири у вигляді добудови санвузолу 2,4 кв. м. та коридору 4,9 кв. м., а всього 7,3 кв. м., а також здійснена реконструкція дворового сараю площею 21,7 кв. м. відповідають архітектуриним, санітарним та пожежним правилам, не порушує прав та інтересів суміжних власників.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанціі не можна.

З матеріалів справи вбачається що:

- на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2006 року позивач є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 31,1 кв. м. у тому числі житловою площею 16,8 кв. м. Договір зареєстрований к КП «ОМБТІ та РОН» 05.06.2006 року за № 14921401, номер запису 255 в книзі 542пр-103 (а. с. 30-31);

- згідно з технічним паспортом КП «ОМБТІ та РОН» від 02.08.2006 року квартира АДРЕСА_2 в м, Одесі (власник ОСОБА_3.) складається з жилої кімнати - 16,8 кв. м., кухні - 7,9 кв. м., коридору 6,4 кв. м., а всього загальною площею 31,1 кв. м. (а. с. 29-30);

- згідно з технічним паспортом КП «ОМБТІ та РОН» від 04.06.2007 року квартира АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_3.) складається з жилої кімнати - 16,8 кв. м., кухні - 7,9 кв. м., санвузолу - 2,4 кв. м., коридору - 4, 9 кв. м. та 6,4 кв. м., а всього загальною площею 38, 4 кв. м. При цьому у технічному паспорті міститься штамп про те, що коридор площею 4,9 кв. м. та санвузол площею 2,4 кв. м. є самочинним будівництвом (а. с. 11-12);

- згідно з технічним паспортом КП «ОМБТІ та РОН» від 28.07.2007 року нежитлового приміщення у житловому будинку № 5 ( користувач ОСОБА_3.) вказане, як підсобне приміщення площею 21,7 кв. м. з відміткою у технічному паспорті, що вказане приміщення є самочинним будівництвом (а. с. 7-10);

- згідно з технічним паспортом КП «ОМБТІ та РОН» без дати реконструйована квартира АДРЕСА_1 складається з жилої кімнати - 16,8 кв. м., кухні - 7,9 кв. м., санвузолу - 2,4 кв. м., коридору - 4, 9 кв. м. та 6,4 кв. м. та підсобного приміщення площею 21,7 кв.м., а всього загальною площею 60,10 кв. м. При цьому технічний паспорт не підписаний начальником КП «ОМБТІ та РОН» та не завірений печаткою цього органу (а. с. 5-6);

- згідно з письмовою заявою від 06.06.2007 року сусіди квартири АДРЕСА_3 не заперечують, щоб ОСОБА_3 викупив сарай і прибудову до квартири АДРЕСА_1, якими користується тривалий час і які потрібні йому для поліпшення житлових умов. В заяві наведені паспортні дані мешканців квартир № 17 ОСОБА_7, № 12 ОСОБА_8, № 12-6 ОСОБА_9 напроти яких проставлені підписи не завірені начальником житлово-експлуатаційною організацією;

- згідно з технічним висновком про технічний стан елементів несучих і огороджуючих конструкцій і можливості введення в експлуатацію після зведення прибудови до квартири АДРЕСА_1 складеного СПД ОСОБА_10 після виконаної реконструкції в зведення прибудови до квартири з окремо розташованим підсобним приміщенням, об'єкт має позитивні конструктивні характеристики і може бути прийнятий в експлуатацію для подальшого користування. При цьому вказаний технічний висновок містить неточності в адресі будинку, де знаходяться квартира позивача разом з самочинною добудовою до неї і розташоване підсобне приміщення, яке також відноситься до самочинного будівництва ( а. с. 19-26).

Серед доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вона претендує на сарай площею 9 кв.м., який разом з іншим сараєм площею 10,9 кв.м. самочинно реконструйований ОСОБА_3 і приєднаний до його квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.07.2007 року.

Як вбачається з документів доданих до апеляційної скарги, ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_6 загальною площею 45,6 кв. м. на підставі свідоцтва про право власності виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради від 04.02.1999 року, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 11.05.1999 року (а. с. 45);

- згідно паспорту ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_6 з 28.03.1990 року (а. с. 54);

- згідно з довідкою РЕП-1 Жовтневого району м. Одеси від 25.01.1999 року в будинку АДРЕСА_7

Кв. № 1 загальною плаощею 45,88 кв. м. - ОСОБА_2

Кв. № 1 загальною площею 31,10 кв. м. - ОСОБА_6 (а. с. 59);

- згідно з технічним висновком РЕП-1 Жовтневого району від 08.08.2001 року на підставі письмової заяви ОСОБА_2 здійснено технічний огляд нежилих приміщень АДРЕСА_4 на предмет приєднання до квартири нежилих приміщень шляхом викупу з використанням в подальшому під підсобне приміщення. Обстеженням встановлено, що у другому дворі будинку АДРЕСА_8 ліворуч розташований кам'яний сарай площею 9,3 кв.м. вишиною 1,8 кв.м. у задовільному технічному стані, який технічно можливо приєднати шляхом викупу та подальшим використанням як підсобне до квартири № 1 при позитивному рішенні МВК Жовтневого району (а. с. 61);

- у викопіюванні дворового плану будинку АДРЕСА_9 від 17.09.2001 року відображено сарай кв. 1-а площею 10,93 кв. м. та сарай квартири № 1 площею 9 кв. м. (а. с. 62).

Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав, за ОСОБА_3 20.09.2007 року вчинено запис про державну реєстрацію права власноті на квартиру АДРЕСА_1 з вказівкою, що підставою виникнення права власності є рішення Приморського районного суду м. Одеси справа № 2-7100 від 26.07.2007 року. При цьому у розділі відомостей про об'єкт нерухомості зазначено, що квартира АДРЕСА_5 має загальну площу 31,1 кв.м., житлову площу 16,8 кв. м.

Тобто, у Державному реєстрі зазначені технічні характеристики квартири без врахування її реконструкції та визнання рішенням Приморського районного суду м. Одеси за ОСОБА_3 права власності на квартиру з урахуванням її реконструкції та збільшення її площі за рахунок добудови та реконструкції і приєднання підсобного приміщення дворового сараю площею 21,7 кв. м.

Апелянт зазначає, що вона не надавала згоди на реконструкцію дворового сараю, на який вона також претендує, як на підсобне приміщення до її квартири, та заперечує про приєднання сараю до квартири ОСОБА_3

Про те, що апелянт претендує на сарай свідчить її звернення до РЕП-1 Жовтневого району, яким за її заявою виготовлено технічний висновок від 08.08.2001 року про можливість приєднання дворового сараю до квартири позивача та використання в якості підсобного приміщення.

Незважаючи на це, ОСОБА_2 не залучалася в якості відповідача (співвідповідача) до участі у справі за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності на реконструйовану квартиру зі збільшеною площею за рахунок реконструйованого сараю, на який, на той час претендувала і претендує досі ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 в якій вона б відмовлялася від претензій на дворовий сарай і надавала б згоду на викуп його позивачем.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили, що ОСОБА_3 здійснив викуп дворового сараю, на який, як вбачається з письмової заяви надавали йому згоду інші сусіди.

Враховуючи наведене, оскаржуваним судовим рішенням вирішені права та обов'язки ОСОБА_2, яка не залучалася до участі у справі.

Дана обставина в розумінні п. 4 ч. З ст. 376 ЦПК України відноситься до порушення норм процесуального права і є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом першої інстанції не була залучені до участі у справі ОСОБА_2, яка на час розгляду справи в суді першої інстанції претендувала на дворовий сарай, реконструкція якого здійснена позивачем і який оскаржуваним судовим рішення приєднаний до його квартири, а залучення ОСОБА_2 на стадії апеляційного перегляду рішення, в якості сторони у справі або третьої особи, не передбачено цивільно-процесуальним законодавством, внаслідок чого позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на реконструйовану квартиру, збільшення загальної полощі якої відбулося в тому числі за рахунок самочинно реконструйованого дворового сараю - слід залишити без задоволення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на реконструйовану квартиру.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На час вирішення справи в суді першої інстанції сплачено судового збору 51 грн., в той час, як виходячи з ціни позову 6220 грн., судовий збір, що підлягав сплаті становив 62 грн. 20 коп. (1% від 6220). Апелянт є інвалідом 1-ї групи і звільнена від сплати судового збору, який становить 150% від розміру судового збору, що підлягав сплаті в суді першої інстанції на час подання позову.

Тому, судовий збір в суді апеляційної інстанції становить 93 грн. 30 коп. (150% від 62,20 грн).

Тому вказаний розмір судового збору підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2007 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Одеська міська рада про визнання права власності на реконструйовану квартиру - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 93 грн. 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.10.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

А.П. Заїкін