Справа №295/8044/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

Головуючого судді: Ведмідь Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бойченко Т.М.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути аліменти з ОСОБА_3 на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що вона разом з відповідачем перебували у шлюбі, за час спільного проживання в них народився син та донька, у звязку з припиненням шлюбних відносин, вона переїхала з дітьми проживати до своїх батьків. В червні 2018 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач, який являється батьком дітей матеріальної допомоги на їх утримання не надає, її доходи складаються із заробітної плати. Відповідач працює неофіційно та отримує дохід достатній для сплати аліментів. У звязку з тим, що домовленості про сплату коштів на утримання дітей сторони досягнути не змогли, вона звернулася з даним позовом до суду.

11.09.2018 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він заперечував щодо заявлених вимог щодо стягнення аліментів на дитину в частині їх розміру, тобто 2000,00 грн., пояснюючи це тим, що він не має постійного доходу та іншого заробітку, його дохід вистачає на їжу та предмети першої необхідності, максимальна сума аліментів яку він зможе сплачувати це 2000,00 грн. на двох дітей, матеріальну допомогу він дітям надає, забирає їх на вихідні, приймає участь у їх вихованні, відвідує лікарів дитячої поліклініки.

01.10.2018 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому вона просила врахувати що законодавством визначений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1944,00 грн., рівень споживчий цін зріс, який явно випереджає зростання прожиткового мінімуму на дитину, тому аліменти в розмірі 1000,00 грн. на дитину на рівні достатньому для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку явно недостатньо.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, просила його задовольнити, додатково пояснила, що в її власному помешканні, де вона з дітьми та відповідачем проживали у шлюбу наразі проживає відповідач, вона разом з дітьми проживає у своїх батьків. Працевлаштована та отримує заробітну плату в розмірі близько 3500,00 грн. в місяць, в деякій мірі їй допомагають батьки, однак цих коштів не вистачає на утримання дітей, їх навчання та розвиток. Старший син відвідує спортивну секцію та школу, що потребує значних витрат коштів, також на їжу для дітей, одяг, ліки. Вона підтвердила, що два рази на місяць батько забирає дітей до себе, однак матеріальної допомоги на дітей не надає.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що діти проживають з матірю, яка несе витрати на їх утримання та розвиток, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину відповідатиме рекомендованому розміру аліментів визначеному Сімейним кодексом та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечував проти позову, а саме в частині розміру аліментів, не заперечує щодо сплати аліментів в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину, пояснюючи це тим, що він не працевлаштований, має нерегулярний дохід, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, надає матеріальну допомогу на дітей по мірі своїх можливостей, практично що вихідних він забирає до себе дітей та хоче самостійно витрачати кошти на їх утримання а не сплачувати аліменти на користь позивача, оскільки вважає, що позивач буде витрачати ці кошти не на дітей.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував щодо задоволення позовних вимог в частині розміру аліментів, з підстав викладених у відзиві на позов, додатково пояснив, що відповідач також утримує дітей, хоча має скрутне матеріальне становище, забирає їх у своє помешкання та проводить з ним дозвілля, в свою чергу позивач їздить на відпочинки, що суперечить щодо її твердження про скрутне матеріальне становище, також має борг за комунальні послуги та заборгованість по сплаті кредиту, а тому кошти по сплаті аліментів можуть бути використані не на утримання дітей, в свою чергу законодавством визначений прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який мають сплачувати обоє батьків.

Заслухавши пояснення сторін по справі, суд на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 4,5)

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2018 року, шлюб зареєстрований 29.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільно стану Житомирського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. (а.с. 35)

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідач, будучи батьком малолітніх дітей, зобов'язаний утримувати їх до досягнення дітьми повноліття, що передбачено положеннями ст. 180 СК України.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно довідки про доходи №17 від 20.06.2018 року виданої ТОВ «ТД Смачний Світ», ОСОБА_1 працює в ТОВ «ТД Смачний Світ» на посаді менеджера, загальна сума нарахованого доходу за період з 01.03.2018 по 31.05.2018 року становив 11001,61 грн. (а.с. 9)

Відповідно до довідки ПП «КВЖРЕП №8» №1443 від 08.08.2018 року, ОСОБА_1 зареєстрована разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. Чоловік ОСОБА_3 за даною адресою не зареєстрований. (а.с. 17)

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Врахувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що право позивачки на отримання аліментів не оспорюється, оскільки відповідач погодився на сплату аліментів в розмірі 1000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, однак при визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що позивач та відповідач є працездатними особами, відомостей щодо поганого стану здоровя не надали, а отже мають рівні можливості та обовязки щодо належного матеріального забезпечення спільних дітей, також судом враховано ту обставину, що відповідач є працездатного віку, підтвердив, що в центрі зайнятості населення не зареєстрований, на час розгляду справи проживає у помешканні, що на праві власності належить позивачу, а отже забезпечений місцем проживання, працював раніше водієм та й в подальшому неофіційно працює за фахом, тому в сукупності оцінених судом доказів наданими сторонами по справі, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, його позицію щодо можливості надавати матеріальну допомогу, позицію позивача щодо стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 щомісячно на кожну дитину.

Крім цього, судом роз'яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст.192 СК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 115, 141, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 грн. щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття, а також доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500,00 грн. щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.06.2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в сумі 704,80 грн. грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.10.2018 року.

Суддя