РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

із участю : секретаря Росовської О.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06.02.2018 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 930 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що погіршився матеріальний стан позивача та змінився мінімальний розмір аліментів на дитину. Позов обґрунтований тим, що з відповідачем вони являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.08.2009 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 210 грн. щомісячно, починаючи з 20.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітній ОСОБА_3 знаходиться на її утриманні, однак її матеріальний стан, як одержувача аліментів, з моменту винесення рішення про стягнення аліментів змінився, оскільки їхня спільна дитина подорослішала та потребує додаткових коштів для її утримання та забезпечення належного рівня життя. Повідомила, що хоча вона офіційно працює, однак її доходи невеликі, сума стягуваних аліментів в розмірі 210 грн. є мізерною, цих коштів на утримання дитини не вистачає, вони виживають за рахунок власного господарства. На момент винесення рішення відповідач працював, а зараз у нього неофіційні заробітки, аліментів він нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, ніхто на його утриманні не перебуває.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 19.02.2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12.04.2018 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що раніше визначений за рішенням суду розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх сина в розмірі 210 грн. є недостатнім для утримання дитини, яка навчається у 7 класі загальноосвітньої школи, потребує значних витрат на своє утримання та розвиток. Крім того, законодавчо змінився мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, який складає не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Син додатково займається із двома репетиторами з англійської мови та математики аби підтягнути навчання у школі. Їй відомо, що відповідач мав онкологічне захворювання та з цього приводу йому встановлена друга група інвалідності, у зв'язку із чим він отримує пенсію. Просила задоволити возов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та пояснив, що за станом власного здоровя він не може працювати, мав онкологічне захворювання, був прооперований, наразі планується проведення курсу хіміотерапії. З 08.05.2018 року йому встановлена друга група інвалідності строком на один рік та призначена пенсія в розмірі 1400 грн. Будь-яких інших доходів не має, має на утриманні непрацездатну матір, яка є пенсіонером по віку. Тих коштів, які він отримує, йому не вистачає й на особисті потреби, лише на цигарки. У задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до змісту дубліката виконавчого листа №2-994/2009, виданого 30.11.2009 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 03.12.20019 року, з відповідача ОСОБА_2 присуджено до стягнення на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210 гривень щомісячно, починаючи з 20.07.2009 року до повноліття дитини (а.с.6).

Син ОСОБА_3 навчається у Носківецькій ОСОБА_6 ступенів Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується довідкою Носківцецької ЗОШ від 26.12.2017 року №256 (а.с.7).

З копії довідки виконкому Носковецької сільської ради Жмеринського району від 15.12.2017 року №1544 вбачається, що до складу сім'ї позивача ОСОБА_1 входять: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із матір'ю за адресою: с.Носківці Жмеринського району Вінницької області, вул. Польова, 24. По Носківецькій сільській раді земельної ділянки за ОСОБА_1 не рахується, земельної та майнової частки (паю) не зареєстровано (а.с.5).

Вказані докази судом приймаються до уваги, оскільки вони зібрані та представлені суду із дотриманням вимог закону, не заперечуються та не спростовуються відповідачем.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень ст.180-184 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання вказаного обов'язку визначаються за домовленістю між батьками, той з батьків, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі, в разі спору за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу, або в твердій грошовій сумі. При встановленні розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу положень ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

На спірні правовідносини поширюються норми ч.1 ст.192 СК України, в якій зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд при розгляді вимог позивача про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, застосування якого наразі поширюється також на аліменти визначені у твердій грошовій сумі, та який законом визначений як гарантований. Відтак попередньо визначений судом оспорюваний розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав оспорювані аліменти підлягають збільшенню до заявленого розміру 930 грн., що наразі відповідає 50 відсоткам встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в частині обгунтування потреби збільшення аліментів з підстав того, що неповнолітній син наразі займається із двома репетиторами, оскільки участь батьків у додаткових витратах на дитину, до яких законом віднесено також витрати на розвиток її здібностей, становлять самостійний вид обов'язку батьків щодо надання утримання неповнолітнім дітям, який не підлягає ототожненню із аліментними зобов'язаннями.

Суд не приймає доводи відповідача щодо неможливості сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі в сумі 930 грн. за його посиланнями на обставини власної непрацездатності з огляду на встановлення йому другої групи інвалідності, а також через хворобливий стан його здоров'я та наявність на утриманні непрацездатної матері, оскільки зазначений розмір становить встановлений державою гарантований мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто становить безумовний обов'язок надання кожним з батьків утримання своїй неповнолітній дитині щонайменше у відповідності до встановленого законом обмеження.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення позивача загалом від обовязків надання утримання неповнолітній дитині, судом не встановлено,

Виходячи з викладеного суд з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище позивача, що зазнали змін, виходячи із закріплених положеннями ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, дійшов до висновку про необхідність задоволення позову, а саме розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 210 грн. на 930 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні початку строку стягнення аліментів слід врахувати, що згідно роз'яснень у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.3 ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Відтак, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн. за ставкою вимог майнового характеру на час пред'явлення позову, проте, враховуючи, що наразі відповідач має другу групу інвалідності, тобто на підставі п.9 ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", він звільнений від сплати зазначеного судового збору у вказаному розмірі, який з цих підстав слід віднести на рахунок держави. .

Враховуючи викладене, керуючись ст.10, 12, 13, 19, 89, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.3, 27 Конвенції про права дитини, Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", ст.179-184,192 СК України, ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6) за рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 04.08.2009 року аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, визначивши їх у розмірі 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до 23.03.2024 року.

Виконання рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.08.2009 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210 гривень щомісячно припинити з дня набрання цим рішенням суду законної сили.

Судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок віднести на рахунок держави.

Рішення набуває законної сили після закінчення строків його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 12.10.2018 року.

Суддя Вернік В.М.