Провадження №2/760/929/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Усатової І.А.,
при секретарі Ковальській К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна, Солом'янське УП ГУНП в м. Києві, Департамент з питань реєстрації Сектор інформаційного та аналітичного забезпечення про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на майно, -
Позивач у червні 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила:
- визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 15.03.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №385 та скасувати за ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.
- визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3 від 15.03.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №381385 та скасувати за ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 державну реєстрацію житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3.
- визнати за гр. ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
- визнати за гр. ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3.
Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що вона є власником майна: земельної ділянки площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору дарування земельної ділянки від 16.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3899, та житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3 на підставі договору дарування земельної ділянки від 16.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3896.
Позивач посилалася на те, що 30 березня 2017 року їй стало відомо, що належну їй вище зазначену земельну ділянку 15 березня 2017 року невстановленою особою від її імені було відчужено на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за №385, на користь невідомій їй особі ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1. Також 15 березня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку разом з будівлями і спорудами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за №381 невстановленою особою від її імені було відчужено належний їй житловий будинок, невідомій їй особі ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач зазначає, що ніколи і нікому не продавала і навіть не мала такого наміру здійснити продаж свого майна, оскільки, вона весь час починаючи з 14 січня 2015 року і по сьогоднішній день перебуває на навчанні в університеті Канади і жодного разу за період навчання не приїздила на територію України.
Окрім того, зазначене вище майно фактично перебуває у володінні (користуванні) позивача.
Позивач вказала, що нею 30 березня 2017 року за фактом незаконного продажу належного їй майна було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.
Враховуючи зазначене, позивач вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 15.03.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №385 та договір купівлі-продажу житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3 від 15.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстровано в реєстрі за №381, підлягають визнанню недійсними і як наслідок, право власності на вказане майно повинно бути визнано за позивачем.
Ухвалою судді від 23 червня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 13.03.2018 клопотання представника позивача - ОСОБА_6 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна, третя особа: Солом'янське УП ГУНП в м. Києві, третя особа: Департамент з питань реєстрації Сектор інформаційного та аналітичного забезпечення про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на майно - повернуто заявнику.
Ухвалою суду від 23.05.2018 виправлено описку, допущену в ухвалі про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду від 23.06.2017, зазначивши позивача у справі - ОСОБА_2.
Ухвалою суду від 23.05.2018 заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна, Солом'янське УП ГУНП в м. Києві, Департамент з питань реєстрації Сектор інформаційного та аналітичного забезпечення про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на майно було задоволено.
Накладено арешт на житловий будинок НОМЕР_4 з будівлями та спорудами, на земельну ділянку площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.
Позивач та його представник до суду не з'явилися, проте до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, при цьому позов підтримала, просила суд його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ст. 128 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Судові повістки, що направлялися на його адресу, поверталися до суду без вручення за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Треті особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_2 просила визнати недійсним договори купівлі-продажу належних їй на праві власності земельної ділянки та будинку, визнати за нею право власності на вказане майно.
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов'язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту.
Разом із тим, згідно з роз'ясненнями які викладені в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позов про визнання права власності на майно (стаття 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі №6-146цс14.
На підставі договору дарування земельної ділянки від 16.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3899 та на підставі договору дарування земельної ділянки від 16.12.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №3896. ОСОБА_2 є власником майна: земельної ділянкою площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3
Встановлено, що 15 березня 2017 року невстановленою особою від імені ОСОБА_2 було відчужено на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за №385, на користь ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1.
Також 15 березня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку разом з будівлями і спорудами, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М., зареєстрованого в реєстрі за №381 невстановленою особою від її імені було відчужено належний їй житловий будинок, ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1.
Укладення та реєстрація оскаржуваних договорів порушує право власності та унеможливлює здійснення правомочностей дійсного власника. Правочин укладений невідомою особою від імені ОСОБА_2 є таким, що порушив її конституційне право передбачене ст. 47 Конституцією України, згідно якої кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених ст. 203 ЦК України: зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2); згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним; обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вченню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Як наслідок визнання недійсним спірних правочинів, укладених з відповідачем від імені позивача (реституція), підлягають застосуванню положення ст. 216 ЦК України щодо повернення сторін правочину у первісний стан, у зв'язку з чим вимоги про визнання права власності за Позивачем на земельну ділянку площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та житловий будинок під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3 підлягають задоволенню.
За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2480, 00 гривень.
Керуючись ст. ст. 203,204,215,216,228,230,328,392 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 76-79, 81-83, 141, 258-259, 263-265 273, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кударенко Віра Миколаївна, Солом'янське УП ГУНП в м. Києві, Департамент з питань реєстрації Сектор інформаційного та аналітичного забезпечення про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на майно - задовольнити.
Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 від 15.03.2017, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №385 та скасувати за ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0861га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 ГА, кадастровий номер НОМЕР_3 від 15.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кударенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №381385 та скасувати за ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 державну реєстрацію житлового будинку під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3.
Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_2, що розташований на земельній ділянці площею 0,0861 га, кадастровий номер НОМЕР_3.
Стягнути з ОСОБА_3, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір у розмірі 2480, 00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: