Апеляційне провадження № 22-ц/824/1029/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 760/17807/16-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва, ухвалене 10 квітня 2018 року суддею Букіною О.М., в приміщенні суду,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 ОСОБА_4 звернувсяз позовом до ПАТ «СК «Українська страхова група», третя особа ПАТ «Універсал Банк», з позовом про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29.01.2014 між ним та ПрАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом - «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 - страхування наземного транспортного засобу (КАСКО). Вигодонабувачем за договором страхування є ПАТ «Універсал Банк».

Вказував, що 30.07.2014 із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до підп. 2.2.1 п. 2.2 Частини 2 Договору страхування, страховим випадком по КАСКО можуть бути втрата, знищення або пошкодження Застрахованого ТЗ внаслідок «Викрадення» - незаконне заволодіння застрахованим ТЗ з будь-якою метою, а також пошкодження застрахованого ТЗ, отримані внаслідок незаконного заволодіння.

Викрадення транспортного засобу відбулось організованою групою невстановлених осіб з реальною загрозою застосування насильства до страхувальника. Про злочин було повідомлено до Ясинуватського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Працівники міліції зафіксували злочин та внесли відповідну інформацію в ЄРДР (Витяг з кримінального провадження №0000871).

Зазначав, що 31.07.2014 про настання випадку був повідомлений Страховик та були надані всі наявні у страхувальника документи, матеріали та пояснення.

Всупереч умовам договору страхування, позивачу виплата страхового відшкодування не відбулася.

Листом від 22.09.2016 відповідачу був направлений адвокатський запит щодо виплати страхового відшкодування. Однак листом № 03/5837 від 30.09.2016 відповідач повідомив, що здійснює всі заходи та проводить страхове розслідування з приводу перевірки наданої інформації і документів стосовно транспортного засобу, відповідно до умов договору.

Розмір страхового відшкодування обґрунтовує тим, що відповідно до п. 5 ч. 1 договору страхування, страхова сума Каско становить 154900, 00 грн., а франшиза по ризику «Викрадення» становить 5 % від страхової суми, тобто 7745,00 грн. А тому, просив стягнути з відповідача на свою користь різницю між страховою сумою та франшизою у розмірі 147155,00 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування своїх доводів вказує, зокрема, що судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин та помилково застосовано до спірних правовідносин ст.ст. 5,6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вважав, що правовідносини, які виникли між сторонами справи регулює ЗУ «Про страхування».

Вважав помилковим висновок суду про те, що подія, яка відбулася із застрахованим транспортним засобом не є страховим випадком та підпадає під виключення із страхових випадків, згідно п. 17.1 договору страхування, оскільки відповідач не надав жодних підтверджень з'ясування обставин настання страхового випадку та намагання провести виплату, що свідчить про свідоме затягування часу та небажання виконати обов'язок по виплаті страхового відшкодування.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та суддів Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 02.10.2018 №3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03.10.2018.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним вищевказана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем подія не має ознак страхового випадку і є виключенням зі страхових випадків за яку у відповідача не наступає обов'язку щодо виплати страхового відшкодування.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, вважає його законним та обґрунтованим.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.12.2012 між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Українська страхова група» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті за № 28-0520-12-00020. Предметом страхування є транспортний засіб - «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1. Строк дії договору з 01.02.2012 по 31.01.2013 (а.с.8-21).

Вказаний договір від 31.01.2012 припинив свою дію, оскільки строк дії договору сплинув 31.01.2013.

29.01.2013 між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Українська страхова група» було укладено також Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0520-13-00031, строком дії з 01.02.2013 до 31.01.2017 (а.с.83-91)

31.07.2014 ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що 30 липня 2014 року за адресою: м. Ясинувата, виїзд з міста, біля АЗС «Паралель» внаслідок протиправних дій третіх осіб сталося викрадення транспортного засобу Ford Focus, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Про злочин було повідомлено до Ясинуватського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Працівники міліції зафіксували злочин та внесли відповідну інформацію в ЄРДР (Витяг з кримінального провадження №0000871) (а.с.25).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» у разі необхідності, страховик може робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також може самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Згідно п. 9.3.2. Договору, укладеного між сторонами, страховик має право проводити страхове розслідування з приводу перевірки наданої Страхувальником інформації і документів стосовно ТЗ, факту і обставин настання страхового випадку, розміру завданих збитків та виконання Страхувальником обов'язків за Договором, робити запити до уповноважених органів відносно причин, обставин та наслідків страхового випадку.

11.08.2014 відповідачем було прийнято рішення про проведення страхового розслідування з метою об'єктивного встановлення всіх обставин настання даного страхового випадку, перевірки інформації та документів, наданих страхувальником (а.с.57)

Листом № 03/5335 від 11.08.20147 повідомлено позивача, що рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування буде прийнято після закінчення страхового розслідування (а.с.58).

В ході розслідування відповідачем було зроблено запит № 03/6935 від 19.10.2015 до ГУМВС України в Донецькій області та листом № 01/38837 від 09.11.2015 було повідомлено, що рішення по справі не прийнято, штат Ясинуватського MB ГУМВС Донецької області скасовано, а провадження знаходиться у адміністративній будівлі, захопленій «ДНР» (ас.ас.61-62, 63)

Листом № 8486/20/02-2016 від 17.10.2016 ГУ НП в Донецькій області повідомило відповідача про те, що згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» територія м. Ясинувата Донецької області не підконтрольна органам державної влади України, у зв'язку з чим проведення досудового слідства по зазначеному кримінальному провадженню на теперішній час не є можливим. Рішення по справі не прийнято (ас.ас.66-67).

Листом № 03/5837 від 30.09.2016 відповідач повідомив представника позивача про продовження страхового розслідування у зв'язку з тим, що до теперішнього часу жодних слідчих дій не проводилось та невідомо за яких обставин трапилася подія, яка мала місце 30.07.2014 (ас.ас.68-69).

Відповідно до п. 10.13. Розділу 10 частини 2 договору у разі настання події, яка у подальшому може бути визнана страховим випадком, Страхувальник зобов'язаний надати страховику документи, передбачені Розділом 11 частини 2 договору, але не пізніше 90 календарних днів з моменту настання події або моменту першої можливості отримання документів, строк видачі яких визначений законодавством.

Згідно п. 11.7. Розділу 11 частини 2 договору по події «Викрадення» додатково надаються наступні документи:

п.п. 11.7.1. довідка органів МВС або інших компетентних органів про факт звернення страхувальника щодо викрадення ТЗ із зазначенням дати, часу, місця та обставин, чи порушено кримінальну справу по факту незаконного заволодіння ТЗ, номеру ЖРЗПЗ (журнал реєстрації заяв повідомлень про злочини, що вчинені або готуються), за яким зареєстровано заяву (звернення);

п.п. 11.7.2. постанова органів МВС про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння застрахованим ТЗ;

п.п. 11.7.3. постанова органів МВС про закінчення досудового слідства у справі незаконного заволодіння ТЗ (складання обвинувального висновку, зупинення або закриття кримінальної справи, тощо);

п.п. 11.7.4. довідка про те, що зазначений ТЗ поставлений на облік по базам СНД Інтерпол, Угон;

п.п. 11.7.5. оригінал свідоцтва про реєстрацію застрахованого ТЗ, повний комплект оригінальних ключів від ТЗ та повний комплект пультів керування протиугінними системами або ключів від них (якщо такі системи були встановлені). Зазначені предмети не надають в випадках:

- якщо вони залучені органами МВС до матеріалів кримінальної справи - з обов'язковим документальним підтвердженням факту вилучення їх у Страхувальника та залучення до справи;

- якщо вони викрадені шляхом розбою/грабежу разом із застрахованим ТЗ - з обов'язковим відображенням цієї події в постанові органів МВС про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння ТЗ;

п.п. 11.7.6. у разі знаходження органами МВС викраденого ТЗ - довідка органів МВС про факт знаходження із зазначенням переліку пошкоджень ТЗ;

п.п. 11.7.7. письмова угода із Страховиком про уступку права вимоги на застрахований ТЗ, який було викрадено.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно п. 14.1. Розділу 14 частини 2 договору підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є випадки, передбачені чинним законодавством України, цим Договором.

Відповідно п.п. 14.1.7. п. 14.1. Розділу 14 частини 2 договору підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або страхових виплат є ненадання страховику оформлених належним чином документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків, відповідно до Розділу 11 частини 2 договору, а також невиконання п. 10.13 Частини 2 Договору.

Відповідно до п.п. 14.1.13. п. 14.1. Розділу 14 частини 2 договору невиконання або неналежне виконання Страхувальником (Вигодонабувачем, водієм, довіреними особами Страхувальника) своїх обов'язків та зобов'язань, обумовлених цим договором, якщо він не доведе, що виконання або неналежне виконання) було неможливим внаслідок дії непереборної сили.

Відповідно до статей 12, 80 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається, вказані документи, передбачені умовами договору позивачем не були надані страховику.

Відповідно до пункту 10.12 частини 1 договору територія на яку поширює свою дію Договір - це територія України, СНД, Європа.

З витягу кримінального провадження № 0000871, внесеного до ЄРДР 30.07.2014 вбачається, що подія сталася 30.07.2014 на вул. Орджонікідзе в м. Ясинувата. (ас.25).

Відповідно до п.п. 3.1.1. п, 3.1. Розділу 3 частини 2 договору страховими випадками не визнаються події, які призвели до пошкодження, знищення або втрати ТЗ та/або ДО, і настали внаслідок або під час ядерного вибуху, впливу радіації або радіоактивного забруднення, військових дій, маневрів або інших військових заходів, громадянських війн, масових безпорядків, терористичних актів.

Відповідно до п.п. 14.1.10 п. 14.1. Розділу 14 частини 2 договору якщо подія, що призвела до збитків, сталася за будь-якої умови, зазначеної у Розділі 3 Частини 2 Договору або внаслідок навмисних дій Страхувальника (Вигодонабувача, водія, довірених осіб Страхувальника, застрахованої особи), спрямованих на настання страхового випадку, то дана подія є причиною відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 17.1. Розділу 17 частини 2 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання обов'язків за цим Договором при настанні обставин непереборної сили (форс-мажор) і безпосереднього впливу таких обставин на можливість виконання Сторонами обов'язків, під час дії цих обставин.

Як вбачається з п.п. 17.2.1. п. 17.2. Розділу 17 частини 2 договору, під обставинами форс-мажору розуміються:

-Війна, вторгнення, ворожі дії іноземних держав (незалежно від факту оголошення війни):

-Громадянська війна, заворушення, повстання, революція, узурпація влади, військове або надзвичайне становище, страйк, державний переворот, тероризм, військова диктатура:

-Стихійні лиха;

-Блокада, ембарго, валютні обмеження, зміни в законодавстві та інші дії держави «органів влади), що роблять неможливим виконання сторонами своїх обов'язків.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про страхування» правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Правила страхування повинні містити: зокрема, виключення із страхових випадків і обмеження страхування.

Вказані положення правил страхування повністю узгоджуються із нормами законодавства та із умовами укладеного між сторонами договору страхування, яким були конкретизовані випадки обмеження дії договору.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 ЗУ «Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом положень статті 988 ЦК України, статті 20 ЗУ «Про страхування» обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто приписи наведених норм нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини першої статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р і від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено місто Ясинувата.

Відповідно до приписів законодавства м. Ясинувата, на території якої стався випадок, є частиною території України, де проводилася антитерористична операція. Ці фактичні дані доказами не спростовано і визнано такими, що відповідають дійсності.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на сході України, у тому числі за місцем настання випадку на підставі п. 10.12 частини 1 договору та пунктом 17.2, 17.2.1 Розділу 17 Частини 2 Договору страхування не може бути визнана страховим випадком, а тому не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові №910/12274/15 від 03.02.2016.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В зв'язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: