РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2256/18

провадження у справі №2/0285/1012/18

24 вересня 2018 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: представник ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

2.07.2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення суду та стягувати з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн.. але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 2-1150/10 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Вона вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів є недостатньою для матеріального утримання сина. Вона самостійно не може забезпечити потреби сина ОСОБА_5, а саме витрати на одяг, харчування, гуртки, засоби гігієни. Відповідач має можливість надати матеріальну допомогу. В добровільному порядку відповідач відмовився збільшити розмір аліментів.

31.07.2018 року відповідачем подав відзив на позов, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. З вимогами викладеними в позовній заяві не згідний, оскільки він офіційно працює та має офіційний постійний дохід, тому аліменти повинні стягуватись у часті від його доходу. Також у нього народилось двох дітей, а дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що має бути враховано судом. Позивач з сином ОСОБА_5 тривалий час перебуває за кордоном, вона працевлаштована в ОСОБА_6, це вказує на те, що її матеріальний стан поліпшився.

28.08.2018 року позивач подала відповідь на відзив, у якому просить її позовні вимоги задовольнити та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач може окрім офіційного доходу також отримувати й неофіційні доходи.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що позивач несе витрати на дитину 4-5 тисяч грн. у місяць.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Судом розяснено сторонам зміст статей 183-184 СК України та наслідки відмови скористатись своїми процесуальними правами, однак позивач не скористатись своїм правом уточнення позовних вимог (приведення їх у відповідність до норм ст. 183 СК України) та наполягала на розгляді її позовних вимог про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, без урахування того, що відповідач офіційно працює та має постійний, офіційний дохід

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 сторони у справі - є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

2.06.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.7)

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.05.2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн., щомісячно починаючи з дня подачі заяви та до повноліття сина. (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно працює в Київській міській клінічній лікарні № 10 на посаді електромонтера господарського-обслуговуючого персоналу з 9.11.2015 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 29.05.2010 року (а.с.23).

Відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.26, 27).

Відповідно до довідки № 43 від 24.07.2018 року дружина відповідача ОСОБА_8 перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років (а.с.24).

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Оскільки судом встановлено, що відповідач офіційно працює та має постійний дохід, тому розмір аліментів, відповідно до вимог ст. 183 СК України, необхідно визначити у частці від заробітку (доходу) відповідача.

Згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

За змістом статей 12,13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і визначає аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати як інтересам сина, зокрема, для задоволення його мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_6) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_8): аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше, ніж 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття 2 липня 2023 року.

Стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Виконавчий лист № 2-1150/10 від 20.05.2010 року, виданий Новоград-Волинським міськрайонним судом - відкликати після сплати ОСОБА_2 заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а у випадку відсутності боргу після набрання даним рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

Рішення складено в повному обсязі та підписано 28 вересня 2018 року.

Суддя Т.Б. Сташків