Справа № 206/6225/17
Провадження № 2-р/206/4/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

за участю секретаря Соловйової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву позивача ОСОБА_1 поданої її представником ОСОБА_2 про розяснення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2018 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла про розяснення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини в частині,що стосується порядку проведення індексації розміру аліментів.

Заява мотивована тим, що 13 вересня 2018 року представник позивача, адвокат ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця із заявою про проведення індексації суми аліментів призначених рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року.

24 вересня 2018 року ним було отримано відповідь державного виконавця, якою у задоволенні вимог щодо індексації відмовлено на підставі ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки усі спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому Законом. Однак, виходячи із змісту цієї відповіді не зрозуміло, про який саме спір йдеться, оскільки в заяві лише йшла мова про індексацію вже призначених аліментів. Отже, зазначене рішення суду є дещо не зрозумілим в частині, що стосується порядку проведення індексації розміру аліментів.

Ухвалою суду від 25 вересня 2018 року призначено заяву про роз'яснення рішення суду до розгляду, без участі учасників справи, оскільки судом не встановлена необхідність у їх виклику.

Так, зваживши доводи викладені у заяві, дослідивши матеріали справи, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 20 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення набрало законної сили, на підставі якого судом виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Індустріальному відділі державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (виконавче провадження 56675332).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно ч.1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом в твердій грошовій сумі» від 17.05.2016р. №1368-УІІІ в Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» внесено зміни, якими передбачена індексація аліментів та порядок їх здійснення.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 7 статті 5 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Згідно статті 9 Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Лише у разі наявності спору питання індексації грошових доходів населення, вирішуються у судовому порядку (ст. 16 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення»

Отже, з аналізу викладеного слідує, що законодавством України чітко врегульовано всі питання повязані з індексацією розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1, 2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Вищезазначена норма передбачає підстави для розяснення судового рішення у судовому засіданні та визначає, що таке роз'яснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Суд звертає увагу, що роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

За змістом зазначеної статті та п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим та ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі, й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі є чітким та зрозумілим і не містить положень, які неможливо чи важко виконати внаслідок їх неясності.

Як вбачається з резолютивної частини зазначеного рішення, воно викладене чітко та зрозуміло, ухвалено в межах заявлених позивачем вимог.

Тобто, труднощі у заявника викликає не розуміння рішення, а питання пов'язані його виконанням.

Отже, оскільки рішення суду є обґрунтованим і зрозумілим за змістом і не викликає неоднозначного тлумачення, підстави для задоволення заяви про розяснення рішення суду в порядку ст. 271 ЦПК України відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст. ст. 271, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1, поданої її представником ОСОБА_2 про розяснення рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Повний текст ухвали складено 04 жовтня 2018 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Самарський районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Кушнірчук Р.О.