Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 464/11398/13-ц

провадження № 61-19951св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Стрільчука В. А.,
суддів:Кузнєцова В. О., Ступак О. В. (суддя-доповідач),Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів»,

боржник - ОСОБА_6,

заінтересовані особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2017 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів») звернулося до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року у справі № 464/11398/13-ц за позовом ПАТ АКБ «Львів» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8, про звернення стягнення на заставне майно, а саме: звернення стягнення проводити за рахунок автомобіля марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал В, шасі НОМЕР_1, якими володіють будь-які треті особи відмінні від боржника.

Заява обґрунтована тим, що під час здійснення виконавчого провадження з виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року виникли обставини, що утруднюють виконання цього рішення, зокрема виконавчою службою неможливо здійснити розшук та затримання предмета застави, оскільки він знаходиться в користуванні ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14 травня 2009 року серії НОМЕР_2, яке скасоване рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 липня 2012 року. Фактично вилучити у ОСОБА_7 це недійсне свідоцтво та спірний транспортний засіб також є неможливим, оскільки він не виступає боржником у цьому виконавчому провадженні. Отже, наявні підстави, передбачені статтею 373 ЦПК України 2004 року, для встановлення порядку виконання рішення суду.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року у задоволенні заяви ПАТ АКБ «Львів» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що обставини, які наведено стороною стягувача для встановлення порядку виконання рішення суду, не є винятковими у розумінні статті 373 ЦПК України 2004 року.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2017 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року скасовано та постановлено нову, якою заяву ПАТ АКБ «Львів» задоволено. Встановлено порядок виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року у справі № 464/11398/13-ц, а саме: зазначено, що звернення стягнення необхідно проводити за рахунок автомобіля марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, шасі НОМЕР_1, яким володіють будь-які треті особи, відмінні від боржника (ОСОБА_6).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не врахував виняткових обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

У лютому 2017 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2017 року, в якій просить скасувати указане судове рішення апеляційного суду та вирішити питання по суті шляхом відмови у задоволенні заявиПАТ АКБ «Львів» про встановлення порядку виконання рішення суду, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, задовольняючи вимоги заяви ПАТ АКБ «Львів», замість встановлення порядку виконання рішення суду, фактично змінив боржника у правовідносинах на будь-яких третіх осіб, що володіють спірним транспортним засобом; порядок звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, встановлено Законом України «Про виконавче провадження» і цей порядок не може підмінятися судовим рішенням про зміну осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 20 липня 2017 року - призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року задоволено позов ПАТ АКБ «Львів» та звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, шасі НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6

Рішення районного суду в цій частині залишено без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2014 року.

Постановою державного виконавця від 05 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50712474 з виконання виконавчого листа № 464/11398/13, виданого 14 січня 2015 року Сихівським районним судом м. Львова.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 вересня 2012 року визнано недійсною біржову угоду від 14 травня 2009 року ЛВК № 09051428, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до якої ОСОБА_6 продав ОСОБА_7 спірний автомобіль, та скасовано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 14 травня 2009 року, видане ОСОБА_7

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 15 травня 2013 року в цій частині залишено у силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з листом Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівській області від 22 жовтня 2015 року № 9/7986зп під час державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів вони підлягають огляду з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними у поданих власником для реєстрації документів.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та задовольняючи заяву ПАТ АКБ «Львів» про встановлення порядку виконання рішення суду, апеляційний суд виходив із того, що під час виконавчого провадження виникли обставин, що утруднюють виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року у справі № 464/11398/13-ц, зокрема: виконавча служба не може здійснити розшук та затримання предмета застави, оскільки автомобіль марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, шасі НОМЕР_1 (заставний автомобіль), на який потрібно звернути стягнення, згідно бази даних комп'ютерного обліку «ДАІ 2000» зареєстрований за громадянином ОСОБА_7 (незважаючи на те, що 10 вересня 2012 року рішенням Сихівського районного суду м. Львова визнано недійсною біржову угоду від 14 травня 2009 року ЛВК № 09051428, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до якої ОСОБА_6 продав ОСОБА_7 вищезгаданий автомобіль); розшук, затримання та вилучення автомобіля можливе лише у випадку приведення у відповідність бази даних комп'ютерного обліку «ДАІ 2000»; базу даних комп'ютерного обліку можливо привести у відповідність (повернути реєстрацію за справжнім власником ОСОБА_6) лише в разі представлення для огляду спірного автомобіля, що зробити неможливо, тому необхідно встановити порядок виконання рішення суду у спосіб, встановлений заявником.

Однак із вказаним висновком апеляційного суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до статті 14 ЦПК України 2004 року при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в статті 373 ЦПК України 2004 року.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Задовольняючи заяву ПАТ АКБ «Львів» про встановлення порядку виконання судового рішення у спосіб, визначений заявником, а саме зазначивши, що звернення стягнення необхідно проводити за рахунок автомобіля марки «Acura MDX», 2008 року випуску, чорного кольору, тип ТЗ - легковий універсал - В, шасі НОМЕР_1, яким володіють будь-які треті особи, відмінні від боржника (ОСОБА_6), апеляційний суд фактично змінив особу боржника у правовідносинах з ОСОБА_6 на невизначене коло осіб, тим самим вийшов за межі повноважень, визначених законом.

Разом з тим висновок суду першої інстанції про те, що обставини, які наведені стороною стягувача для встановлення порядку виконання рішення суду, не є винятковими у розумінні статті 373 ЦПК України 2004 року, Верховний Суд вважає законним та обґрунтованим.

Порядок звернення стягнення на майно боржника, що перебуває у інших осіб встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції на момент відкриття виконавчого провадження у справі) у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами Національної поліції.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику.

Після надходження від зазначених осіб відомостей про наявність майна боржника державний виконавець описує таке майно, вилучає його і реалізує у встановленому цим Законом порядку. У разі якщо особа, у якої перебуває майно боржника, перешкоджає державному виконавцю в його вилученні, таке майно вилучається державним виконавцем у примусовому порядку.

Стягувач, як сторона виконавчого провадження, має право заявити клопотання (частина перша статті 12 Закону України «Про виконавче провадження») державному виконавцю, зокрема щодо необхідності надіслати запит певній конкретній особі стосовно перебування у неї майна, яке належить боржнику, якщо у стягувача є відомості про таку особу.

Отже, безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд помилково дійшов висновку про задоволення заяви ПАТ АКБ «Львів» про встановлення порядку виконання судового рішення.

Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 січня 2017 року скасувати, ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний О. В. Ступак Г. І. Усик