Ухвала

23 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 710/448/16-ц

провадження № 61-45913ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Курінного Анатолія Васильовича, третя особа ? державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування вартості майна та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, з урахуванням доповнень від 01 червня 2017 року, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Курінного А. В., третя особа ? державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, про:

? поновлення пропущеного ним строку для звернення до суду з позовом від 04 квітня 2016 року, визнавши причини пропуску такого поважними;

? визнання недійсною довіреності, видану 24 липня 2003 року від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, яку уповноважено продати будинок № АДРЕСА_1, посвідчену приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А. В. за реєстровим № 1265 в реєстрі нотаріальних дій № 1;

? визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами № АДРЕСА_1, укладений 08 серпня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Курінним А. В. та зареєстрований у реєстрі за № 1366;

? застосування наслідків недійсності правочину та витребування від добросовісного набувача ОСОБА_2 будинок № АДРЕСА_1 та повернення його законному власнику ОСОБА_1;

? застосування наслідків недійсності правочину та скасування свідоцтва про право власності, видане ОСОБА_2 державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області та зобов'язання виключити з реєстру речових прав на нерухоме майно дані про власника будинку № АДРЕСА_1 - ОСОБА_2;

? зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 отримані за договором купівлі-продажу від 08 серпня 2003 року кошти в розмірі

16 000,00 грн;

? стягнення з ОСОБА_3 та КурінногоА. В. на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 року, у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 відмовлено.

12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Предметом спору в даній справі є поновлення пропущеного строку для звернення до суду з позовом, визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, витребування будинку від добросовісного набувача та повернення його законному власнику, застосування наслідків недійсності правочину та скасування свідоцтва про право власності, зобов'язання виключити з реєстру речових прав на нерухоме майно дані про власника будинку, зобов'язання повернути отримані за договором купівлі-продажу кошти в розмірі 16 000,00 грн, стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Справа № 710/448/16-ц є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто справа є малозначною в силу своїх властивостей та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, при цьому Верховний Суд враховує характер правовідносин у яких виник спір, предмет та ціну позову.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від

19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня

2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 04 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Курінного Анатолія Васильовича, третя особа ? державний реєстратор прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відшкодування вартості майна та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило