Справа № 712/9451/18
Провадження № 4с/712/67/18

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2018 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В :

Представник скаржника ОСОБА_2 10.08.2018 року звернулася до суду із скаргою, в якій просить поновити пропущений строк для подання скарги, скасувати постанову Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 11.04.2017 року про арешт майна боржника, винесену у виконавчому провадження № 27639558.

Скаргу мотивувала тим, що 27.07.2018 року на адресу ОСОБА_1 надійшла постанова Соснівського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 04 липня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56705541, згідно якої виконавче провадження розпочате на підставі постанови Соснівського відділу ДВС міста Черкаси № 2-721-2011, виданої 14.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 22102,18 грн.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 31.07.2018 року ОСОБА_1 дізнався, що 111 квітня 2017 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошена заборона на його відчуження.

Представник зазначила, що вказана постанова винесена у виконавчому проваджені № 27639558, що розпочате Соснівським відділом ДВС м. Черкаси на підставі заяви ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про примусове виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2011 року у справі № 2-721-2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу за кредитом та судових витрат на загальну суму 221021,89 грн. Арешт накладений в межах суми боргу на все майно боржника.

Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року та підлягає скасуванню.

Вказала, що чинне на дату винесення оскаржуваної постанови законодавство не передбачає прав виконавця арештовувати майно боржника без зазначення індивідуальних та ідентифікуючих характеристик такого майна. Водночас, постанова Соснівського відділу ДВС м. Черкаси суперечить нормам законодавства, оскільки відповідно до неї арешт накладено на все майно, а не конкретно індивідуально визначене; арешт накладено на майно без проведення його опису.

Крім того, зазначила, що постанова Соснівського відділу ДВС міста Черкаси від 11.04.2017 року до відома скаржника не доведена ні поштою, ні безпосередньо в суді зазначену постанову скаржник не отримував, про її винесення дізнався 31.07.2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 скаргу підтримала, просила задовольнити її в повному обсязі.

Державний виконавець Соснівського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області в судовому засіданні проти скарги заперечила та просила відмовити в її задоволенні, скерувала до суду відзив, який приєднано до матеріалів скарги.

Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали скарги, дослідивши надані докази, суд вважає, що у задоволенні скарги необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Як вбачається з матеріалів скарги та поштового відправлення, 27.07.2018 року на адресу ОСОБА_1 направлена постанова головного державного виконавця Соснівського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2018 року.

В матеріалах справи наявна заява представника скаржника ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання необхідних копій від 31.07.2018 року.

До суду представник скаржника звернулася 10.08.2018 року.

Оскільки строк звернення до суду пропущений з поважних причин, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на постанову про накладення арешту на майно боржника від 11.04.2017 року.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається із змісту Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Із матеріалів скарги встановлено, що на примусовому виконанні у Соснівському відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебувало виконавче провадження № 27639558 від 11.07.2011 року з примусового виконання виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 2-721-2011 від 14.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВіЕйБіБанк» заборгованості в сумі 221021,89 грн.

11.04.2017 року в межах ВП № 27639558 державним виконавцем Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області винесена постанова про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1.

Як вказала державний виконавець, 23.06.2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

04.07.2018 року головним державним виконавцем Соснівського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_3 по ВП № 56705541 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 22102,18 грн.

Скаржником у скарзі зазначено, що державним виконавцем по виконавчому провадженні № 27639558 винесено постанову про арешт майна боржника з порушенням норм чинного законодавства, тому вона підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних субєктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 56 закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження..

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, виходячи зі змісту скарги, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що по виконавчому провадженню № 27639558 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-721-2011, виданого 14.06.2011 року, державним виконавцем Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ОСОБА_3 проведені всі необхідні виконавчі дії, постанова про арешт майна боржника прийнята відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця, виконавчий збір скаржником не сплачений, тому суд вважає, що скарга є необґрунтованою, що є підставою для відмови в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 259-265, 447- 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання скарги на постанову про накладення арешту на майно боржника від 11.04.2017 року.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про арешт майна боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2018 року.

Головуючий: Т.Є. Троян