РІШЕННЯ

іменем України

"11" жовтня 2018 р. 145/1192/18

2/145/732/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Віценко К.А.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Сутисківської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю,

встановив:

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому вказують, що вони з 2 квітня 1992 року зареєстровані і проживають в будинку АДРЕСА_1 з 2 квітня 1992 року. Позивач зареєстрований в даному житлі з 14 лютого 1996 року.

Згідно записів в погосподарській книзі № 15 Сутисківської селищної ради, яка велася до 1973 року, тобто до набуття населеним пунктом статусу селища, вказаний будинок рахувався за ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З квітня 1992 року вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу, так як йому (ОСОБА_1.) ще не виповнилося 18 років і вони не мали змоги зареєструвати їх шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7.

В будинку АДРЕСА_1 зареєструвалася вона - ОСОБА_3. Після служби в армії він ОСОБА_1 повернувся до сім'ї і 14 лютого 1996 року зареєструвався в будинку АДРЕСА_1. 15 березня 1996 року вони у виконкомі Сутисківської селищної ради зареєстрували їх шлюб

З 1992 року вони відкрито і безперервно проживають в даному будинку, проводять ремонти будинку, за власні кошти спорудили убиральню, вигрібну яму, колодязь, тобто більше 10 років відкрито безперервно користуються чужим майном яким заволоділи добросовісно з дозволу власників майна.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 приблизно в 1999-2000 року вибули з смт. Сутиски. На даний час місце їх перебування невідоме.

Йому передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0.2900 га, з них 0.1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та 0.12400га -для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1.

Інвентарна справа в КП «ВООБТІ» до цього часу на вказану нерухомість була відсутня, зведена в 2018 році на підставі його заяви.

Юридичні документи на вказану нерухомість відсутні, будинок з господарським будівлями не визнаний безхазяйним майном.

Просять визнати за ними право спільної часткової власності в рівних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1: житловий будинок 1970 року забудови, означений літ. «А», з верандою «а», ґанком з козирком, прибудовою «А1», з ґанком, загальною площею підрахованою за формулою підрахунку площ 100.9 кв.м., загальною площею 91.8 кв.м., житловою 68.4 кв.м., допоміжною 23.4 кв.м., площею літніх приміщень 9.1 кв.м. убиральню «В», колодязь № 1, огорожу № 2, ворота з хвітркою, вигрібну яму за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що батько йому говорив, що він купив фундамент в дворі ОСОБА_6 і побудував хату, а ОСОБА_6 продала свою хату і вибула в іншу місцевість. Погосподарські книги велись по 1973 рік, а далі с. Сутиски переіменували в селище міського типуСутиски і погосподарські книги далі не велись. Він там живе 40 років, до армії він поміняв паспорт громадянина СРСР на український, і тому прописку йому поставили з 1996 року.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснила, що не відомо коли, куди і в зв'язку з чим вибула власник будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6.

Представник відповідача Сутисківської селищної ради в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує в задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст 334 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває права власності на це майно. Тобто, виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України, обставинами, які мають значення для вирішення справи про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, є : законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Відповідно до п. 4 ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається виключно за рішенням суду.

ОСОБА_3 зареєстрована і проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2 квітня 1992 року. ОСОБА_1 проживає в цьому будинку з 2 квітня 1992 року, а зареєстрований в даному житлі з 14 лютого 1996 року.

Ці обставини стверджуються відміткою про реєстрацію в їх паспортах громадян України (а.с. 14,15) та будинковою книгою на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Згідно записів в погосподарській книзі № 15 Сутисківської селищної ради, яка велася до 1973 року, тобто до набуття населеним пунктом статусу селища, вказане будинковолодіння рахувалось за ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вказана обставина стверджується довідкою селищної ради № 1243 від 22.06.2018 р. (а.с. 12).

З квітня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати разом без реєстрації шлюбу, так як йому ОСОБА_1 ще не виповнилося 18 років і вони не мали змоги зареєструвати їх шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7.

В будинку АДРЕСА_1 зареєструвалася ОСОБА_3. Після служби в армії ОСОБА_1 повернувся до сім'ї і 14 лютого 1996 року зареєструвався в будинку АДРЕСА_1. 15 березня 1996 року вони у виконкомі Сутисківської селищної ради зареєстрували їх шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 10).

З 1992 року позивачі відкрито і безперервно проживають в даному будинку, проводять ремонти будинку, за власні кошти спорудили убиральню, вигрібну яму, колодязь, тобто більше 10 років відкрито безперервно користуються чужим майном яким заволоділи добросовісно з дозволу власників майна.

ОСОБА_1 передана у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0.2900 га, з них 0.1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та 0.12400га -для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, що стверджується довідкою селищної ради № 554 від 24.04 2018 р (а.с. 11).

Інвентарна справа в КП «ВООБТІ» до цього часу на вказану нерухомість була відсутня, зведена в 2018 році на підставі заяви ОСОБА_1 , номер справи 1900 (а.с. 4-9).

Юридичні документи на вказану нерухомість відсутні, будинок з господарським будівлями не визнаний безхазяйним майном.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що вона народилась і виросла в АДРЕСА_2 і постійно протягом 38 років там проживала. Неподалік її будинку жила ОСОБА_11. Її дочка вийшла заміж за військовослужбовця і виїхала. Вона біля свого будинку почала будувати дім, але звела лише фундамент, який продала ОСОБА_1 і його жінці ОСОБА_2, які на даному фундаменті збудували будинок, а ОСОБА_11 вже була стара і її забрала дочка. Їхня хата розвалилась, а землю під своїм будинком ОСОБА_5 продала і жила в м. Кривий Ріг. ОСОБА_12 в 2000 році померла. ОСОБА_1 пішов до іншої жінки, а в їхньому будинку залишився жити син ОСОБА_1 із сім'єю.

Свідок ОСОБА_13 - уродженка і жителька АДРЕСА_3 дала аналогічні пояснення.

Позивачі відкрито та безперервно використовують спірне нерухоме майно з 1992 року, проводять ремонти будинку, за власні кошти спорудили убиральню, вигрібну яму, колодязь, тобто більше 10 років відкрито безперервно користуються чужим майном яким заволоділи добросовісно з дозволу власників майна, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, ст.344 ЦК України, -

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної часткової власності в рівних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1: житловий будинок 1970 року забудови, означений літ. «А», з верандою «а», ґанком з козирком, прибудовою «А1», з ґанком, загальною площею підрахованою за формулою підрахунку площ 100.9 кв.м., загальною площею 91.8 кв.м., житловою 68.4 кв.м., допоміжною 23.4 кв.м., площею літніх приміщень 9.1 кв.м. убиральню «В», колодязь № 1, огорожу № 2, ворота з хвітркою, вигрібну яму в порядку набувальної давності.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд з дня виготовлення повного тексту рішення, тобто з 18.10.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мазурчак А. Г.