Номер провадження 2/522/2438/18
Справа № 522/9893/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 у травні 2017 року звернулась до суду зі позовом, в якому просила визнати нікчемним заповіт ОСОБА_5, складений та посвідчений 28 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 549; вирішити питання про судові витрати.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що вказаний заповіт складений заповідачем у лікарні за адресою: Київська область, Вижгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69А, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за межами нотаріального округу цього нотаріуса, тобто є порушенням п.2 глави 1, глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту від 22 лютого 2012 року № 296/5. Ця обставина є підставою для звернення позивачки до суду із вимогами про визнання заповіту нікчемним відповідно до ст. 1257 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог посилається на правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року по справі 6-2цс13. Крім того, позивачка вважає необхідним врахувати тяжкий фізичний стан заповідача на момент посвідчення заповіту, постійне перебування на лікуванні в онкологічній клініці ТОВ Медична клініка «Інновація» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69А з діагнозом аденокарцинома підшлункової залози Т4N?М1.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, розгляд позовної заяви здійснюється за правилами нової редакції Цивільного Процесуального Кодексу України, редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ), що введена в дію з 15.12.2017 року.

У судове засідання 04 жовтня 2018 року сторони не зявились, про час слухання справи повідомлялись належним чином.

Представник позивачки подав заяву про відкладання розгляду справи, а також просив у разі неможливості відкладання справи, слухати справу у його відсутність.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши викладені доводи і заперечення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 травня 2014 року ОСОБА_5 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований за реєстровим № 549, згідно умов якого ОСОБА_5 заповів ОСОБА_5 ОСОБА_2 своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, всі майнові права, нерухоме та рухоме майно, та все, що буде йому належать на день смерті, в тому числі цінні папери, будь-які грошові внески з відсотками та компенсаціями, будь-які рахунки в банківських та фінансових установах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, майно, яке залишилось як спадок після смерті матері заповідача ОСОБА_6, померлої 29 серпня 2013 року, на яке має право, а також інше майно і в наявній у справі копії цього заповіту від 28 травня 2014 р. зазначено, що проект заповіту виготовлено о 17 годині 30 хвилин, за допомогою технічних засобів у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка, 46, оф. 3, а складено заповіт та підписано заповідачем і посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3 у лікарні о 18 годині 30 хвилин за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69а у зв'язку зі станом здоров'я заповідача. 27 липня 2014 р. ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилася спадщина.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Одеської міської ради 16 вересня 2000 р., актовий запис № 826, наявного у матеріалах справи.

Також, ОСОБА_1 в установлений законом період звернулася із заявою до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, останньою заведено по факту смерті ОСОБА_5 спадкову справу за № 56457548 (17/2014).

Заповітом від 04 квітня 2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 (зареєстрованого в реєстрі за № 299), ОСОБА_5 заповів ОСОБА_8 квартиру під № 6, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.. Дерибасівська, 12, а ОСОБА_1 все інше майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що за законом буде мати право. В силу ч. 3 ст. 1254 ЦК України чинність цього заповіту від 04 квітня 2014 р. скасовано новим заповітом ОСОБА_5 від 28 травня 2014 р..

На момент посвідчення спірного заповіту від 28 травня 2014 р., зареєстрованим в реєстрі за № 549 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 заповідач перебував на постійному лікуванні в онкологічній клініці ТОВ Медична клініка «Інновація» (Київська обл., Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69А), що підтверджується епікризом від 26 травня 2014 р., копія якого надана позивачкою і наявна в матеріалах справи.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, сторони по справі і третіми особами не оспорюються і не спростовані.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи, зроблене нею на випадок смерті. При цьому за своєю правовою природою заповіт є одностороннім правочином, що тягне за собою відповідні правові наслідки. Відповідно до розяснень, що містяться у до абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». на заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Аналіз положень книги шостої ЦК свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (ст. 1234 ЦК України), змісту заповіту (ст. ст. 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (ст. 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (ст. 1248, 1249, 1253 ЦК), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. Так, у ч. 1 ст. 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимоги ЦК щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. При цьому враховуючи, що за розташуванням вказана стаття розміщена у гл. 85 ЦК України про спадкування за заповітом, ст. 1257 встановлює правові наслідки порушення саме тих вимог, які викладені до форми та посвідчення заповіту у гл. 85 ЦК України.

Виходячи з наведеного, недотримання нотаріусом будь-яких інших вимог не може мати наслідком нікчемність заповіту на підставі ч. 1 ст. 1257 ЦК.

Встановлення ч. 3 ст. 1247 ЦК України вимоги щодо посвідчення заповіту нотаріусом кореспондує з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» щодо віднесення посвідчення правочинів (договорів, заповітів, довіреностей) до нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси.

Згідно ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону України «Про нотаріат», пунктами 2, 3, 4 глави 1 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22. 02. 2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22. 02. 2012 р. за № 282/20595 (в редакції на час спірних правовідносин), нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Наведені правові норми містять вимоги до місця вчинення нотаріальної дії, але не встановлюють наслідків порушення цих вимог у вигляді позбавлення чинності заповіту шляхом його нікчемності.

Відтак, суд приходить до висновку, якщо нотаріус посвідчив заповіт особи не в межах свого нотаріального округу, це не впливає на форму правочину, і не може бути підставою для його нікчемності з огляду на вичерпний характер підстав нікчемності, що міститься у ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

Щодо посилання ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року у справі за № 6-2цс13, суд виходить з того, у зазначеній постанові не міститься такого тлумачення ч. 1 ст. 1257 ЦК, ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат», інших норм права, за якими посвідчення нотаріусом заповіту за межами його нотаріального округу тягне за собою його нікчемність, а вказано лише, що нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Наведене не дає суду підстав до розширювального тлумачення цих норм матеріального права, з урахуванням дотримання принципів верховенства права і правової визначеності.

Стосовно доводів у позовній заяві ОСОБА_1 щодо стану здоровя ОСОБА_5, його перебування у лікувальній установі на момент складання спірного заповіту від 28. 05. 2014 р., суд знаходить ці обставини такими, що не є передбаченою законом підставою для визнання вказаного заповіту недійсним чи його нікчемність. Крім того, позов ОСОБА_1 не заявлено з підстав того, що волевиявлення заповідача ОСОБА_5 на момент складання і посвідчення заповіту від 28. 05. 2014 р. не було вільним і не відповідало його волі, що в силу ч. 2 ст. 1257 ЦК України виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_1

За таких обставин суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 юридично і фактично необґрунтованими та недоведеними, такими, що задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 16, 1233, 1257 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту нікчемним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

04.10.18