Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 344/11855/16-ц

провадження № 61-11669св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представники позивача: Бондар Олена Борисівна, Бондарева Дарина Геннадіївна, Чепель ОльгаІгорівна,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року у складі судді Томин О. О.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, процентами за користування кредитом та пені.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 23 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 18 вересня 2007 року

№ 0 у розмірі 2 637 653,41 грн, що є грошовим еквівалентом суми заборгованості у розмірі 99 812,87 доларів США, а також 67 025,51 грн пені.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено провадження про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_5 звернувся із апеляційною скаргою до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2016 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: сплати судового збору та подачі заяви про поновлення строку.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 листопада

2017 року відмовлено ОСОБА_5 у відкритті апеляційного провадження на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2016 року.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанцій виходив з того, що апеляційна скарга подано із пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та у встановлений судом строк вимоги суду не виконані, у зв'язку із чим були застосовані положення статті 297 ЦПК України 2004 року.

27 лютого 2018 року ОСОБА_5 подавдо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що він не отримував копію ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2017 року про залишення його апеляційної скарги без руху, що унеможливило усунення недоліків в частині сплати судового збору та надання заяви про поновлення строку.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до частини першої статті 8 ЦПК України 2004 року суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов'язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

За змістом частини третьої статті 297 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд поновлює пропущений строк у разі його пропуску з поважних причин, які скаржник зазначає у своїй заяві.

Встановлено, що згідно з витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, поштове відправлення ОСОБА_5 було вручено 10 жовтня 2017 року. Станом на 20 листопада 2017 року недоліки апеляційної скарги не було усунуто.

Так, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції враховуючи те, що заявником недоліки апеляційної скарги щодо надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду не усунуто, а чинним ЦПК України не передбачено можливості суду поновлювати строк на апеляційне оскарження за власної ініціативи, а лише за наявності відповідної про це заяви сторони, дійшов правильного висновку про застосування статті 297 ЦПК України 2004 року.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило