241/1546/18
2/241/447/2018
Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житлом та зняття з реєстрації за місцем проживання, суд
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування житловим будинком №116 по вулиці Маріупольській в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, та зняття її з реєстрації за вказаною адресою, виходячи з наступного.
На праві власності, згідно договору міни від 15.07.1997 року та реєстраційного свідоцтва виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації від 23.07.1997 року, їй належить житловий будинок №116 по вулиці Маріупольській в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, де зареєстрована і ОСОБА_2.
На теперішній час ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 2016 року і місцезнаходження її не відоме.
Визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, позивачці необхідно для отримання субсидії для оплати житлово-комунальних послуг, у звязку із чим вона була змушена звернутися до суду.
В судове засідання позивачка не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У разі неявки відповідачки не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням. Про причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило.
З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.
Так, дійсно згідно договору міни від 15.07.1997 року та реєстраційного свідоцтва виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації від 23.07.1997 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 116 по вул.. Маріупольській в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області (а.с. 7-8).
У зазначеному будинку, згідно адресної карти, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та крім інших членів родини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Факт непроживання ОСОБА_2 у будинку позивачки підтверджується Актами обстеження депутатом факту проживання громадян за адресою: вул. Маріупольська, б. 116 в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області, складених депутатом Мангушської селищної ради ОСОБА_3, від 01.07.2017 та 08.08.2018, згідно яких у зазначеному будинку зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та, крім інших, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка за вказаною адресою не проживає з 2016 року (а.с. 6,9).
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Разом з тим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Таким чином, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не проживає у будинку позивачки без поважних причин понад встановлені законодавством строки, що в свою чергу перешкоджає позивачці здійсненню її права користування та розпорядження належним їй будинком, тому відповідачкунеобхідно визнати такою, що втратила право користування житлом.
Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Тому, позов в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.7 ч.1 п.2 зазначеного вище Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 81, 200, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст.ст. 71, 150 ЖК Української РСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком № 116 по вул. Маріупольській в смт. Мангуш Мангушського району Донецької області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя Д.О. Демочко