У Х В А Л А

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 564/2227/17

провадження № 61-39960ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Львівського національного університету імені Івана Франка на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом Керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України до ОСОБА_2, Львівського національного університету імені Івана Франка, третя особа: Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут», про визнання недійсним диплома та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2018 року Львівський національний університет імені Івана Франказвернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2018 рокуз пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 вересня 2018 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, Львівському національному університету імені Івана Франка необхідно було надати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, у якій зазначити поважні причини, що перешкоджали йому подати касаційну скаргу до 17 липня 2017 року, надати належні та допустимі докази на підтвердження цих обставин, зокрема, докази щодо дати отримання Львівським національним університетом імені Івана Франка повного тексту судового рішення.

На виконання ухвали суду представник заявника - Гудз Б.Д. надіслав заяву, у якій просив поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що «апеляційна скарга отримана 23.06.2018р. Наведене підтверджується доказами: копією з реєстрації вхідної кореспонденції канцелярії Львівського національного університету імені Івана Франка №685 від 23.06.2018р., а також відмітка канцелярії Університету про отримання листа № С-156 від 04.07.2018р. із прокуратури Рівненської області із додатком постанови Апеляційного суду Рівненської області, що засвідчує про більш пізніші терміни виготовлення та надсилання належно оформленого рішення Апеляційного суду Рівненської області».

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Апеляційним судом Одеської області прийнято постанову 12 червня 2018 року, повний текст постанови суду складено 18 червня 2018 року, тому останній день строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів) припадав на 17 липня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною другою статті 390 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Представник Львівського національного університету імені Івана Франка - Гудзь Б.Д. зазначив, що повний текст судового рішення заявником отримано 23 червня 2018 року.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України заявник мав право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження за умови, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, тобто до 23 липня 2018 року. Проте скаргу позивачем подано лише 24 липня 2018 року тобто поза межами строку, встановленого частиною другою статті 390 ЦПК України.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (справа «Устименко проти України») Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків ( рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Надані представником Львівського національного університету імені Івана Франка - Гудзем Б.Д. ксерокопії сторінки журналу та листа прокуратури Рівненської області від 02 липня 2018 року не є належними доказами, які свідчать, що повний текст судового рішення Львівський національний університет імені Івана Франка отримав саме 23 червня 2018 року. Крім того, касаційну скаргу подано 24 липня 2018 року, тобто поза межами тридцяти денного строку, встановленого частиною другою статті 390 ЦПК України. Поважних причин, які перешкоджали заявнику з дня ознайомлення із постановою Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року подати касаційну скаргу до 23 липня 2018 року представник Львівського національного університету імені Івана Франка також не зазначив. Тому суд касаційної інстанції не може вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Станом на 16 жовтня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 вересня 2018 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Львівського національного університету імені Івана Франка на постанову Апеляційного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом Керівника Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти та науки України до ОСОБА_2, Львівського національного університету імені Івана Франка, третя особа: Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут», про визнання недійсним диплома та зобов'язання вчинити певні дії повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник