10.10.2018992/18-Вих
Справа: 431/2962/17
Провадження: 2/431/25/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

10 жовтня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого - судді Ткач О.В.,

За участю секретаря: Башинського Д.С., Кустової О.О.,

Представника позивача: ОСОБА_1,

Представника третьої особи: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Старобільська Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відновлення меж між земельними ділянками, повернення земельної ділянки, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідно до рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18.12.2015 року за нею визнане право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно у вигляді житлового будинку № АДРЕСА_2 з усіма господарськими будівлями та спорудами, що відкрилось після смерті її брата - ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Ще за життя спадкодавця ОСОБА_7 було замовлено у проектній організації ПП «Земля Слобожанщини» проектну документацію на земельну ділянку. В квітні 2014 року внаслідок виходу комісії на ділянку було встановлено межові границі між земельними ділянками по АДРЕСА_2, та земельною ділянкою відповідачів за адресою: вул. Андрющенка АДРЕСА_1, про що складено акт та узгоджено, що межова границя в тому числі проходить по стіні сараю, що належить спадкодавцю ОСОБА_7 Згідно технічної документації земельна ділянка спадкодавця ОСОБА_7 кадастровий № НОМЕР_2 становить площу 0,055162 га. Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 нею було знайдено технічний паспорт, виданий Старобільським БТІ у 1984 році, згідно до якого площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 складала 584 кв.м, тобто на 32.38 кв.м більше, ніж за наступною технічною документацією, яка зроблена у 2014 році. Таким чином, позивачка просить відновити межі земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2, згідно до розмірів, вказаних у технічному паспорті, виданому БТІ на прізвище ОСОБА_7 Крім того, позивачка вважала, що діями відповідачів була зруйнована стіна сараю, по якій проходила межова границя. Внаслідок цих дій їй була спричинена матеріальна шкода у розмірі 19 289 грн., пов'язана з руйнуванням стіни та стелі сараю. Їй, винними діями відповідачів, пов'язаних з руйнуванням сараю спричинена моральна шкода в розмірі 2000 грн., яку вона просить стягнути з відповідачів, а також судові витрати в розмірі 640 грн. та вартість проведення експертизи в розмірі 2900 грн.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, просив: - відновити попередні самозахвату межі користування між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, закріпивши за будинком АДРЕСА_2 земельну ділянку розміром 584 кв.м згідно технічному паспорту, виданому Старобільською виробничою групою Лисичанського міжміського БТІ 11.10.1984 року на ім'я ОСОБА_8;

-Скасувати технічну документацію на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0696 га за адресою: АДРЕСА_1;

-Скасувати технічну документацію з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_3 площею 0,055162 га за адресою: АДРЕСА_2, на ім'я ОСОБА_9;

-Затвердити межові границі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 згідно до технічного паспорту, складеного Старобільською виробничою групою Лисичанського міжміського БТІ 11.10.1984 року на ім'я ОСОБА_9 та повернути на місце розподілу зруйновану огорожу.

Від стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, нанесеної пошкодженням зруйнованого майна в розмірі 19 289 грн., судових витрат, пов'язаних зі сплатою вартості будівельної експертизи в розмірі 2900 грн. - відмовився.

Відповідачка ОСОБА_10 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в котрій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала (а.с. 210).

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав, пояснив, що квартиру АДРЕСА_1 він придбав у свого батька - ОСОБА_5 у березні 2016 року. Земельною ділянкою він особисто не користується, оскільки проживає за іншою адресою. Фактично, у квартирі АДРЕСА_1 проживає його бабуся - ОСОБА_10, яка там зареєстрована й користується земельною ділянкою. Обставин щодо виділу земельної ділянки, зруйнування сараю позивачки йому нічого не відомо.

Відповідач ОСОБА_6 в судові засідання не з'явився, його місце мешкання не відомо, оголошений в міжнародний розшук 23.03.2015 року (а.с. 208-209).

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав розглянути позов на розсуд суду, оскільки узгодження меж земельної ділянки повинно проводитись за згодою сусідів, а в разі спору - судом.

Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення уточненого представником позивача позову за слідуючими підставми:

Взаємовідносини між сторонами регулюються нормами ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України, згідно до якої власник земельної ділянки або користувач має вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

За ст. 158 Земельного Кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори щодо володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян та інших осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей.

За ч. 2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля, споруда, розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувачів переходить право користування цією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За ст. 96 ч. 1 п.п. «г», «е» землекористувачі зобов'язані не порушувати право власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватись правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За ст. 103 Земельного Кодексу України власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, користувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

За ст. 107 Земельного Кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної земельної ділянки. У випадках, коли в такій спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Судом встановлено й не оспорюється сторонами, що земельні ділянки, якими користуються позивач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 - належать Старобільській міській раді й були виділені сторонам у користування. ОСОБА_3 користується земельною ділянкою, як спадкоємиця за законом після смерті попереднього користувача - ОСОБА_7 на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2, площа земельної ділянки складає 551 кв.м. Ці обставини підтверджені:

- довідкою Старобільської міської ради (а.с. 10) від 11.04.2014 року про виділення ОСОБА_7 житлового будинку АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці площею 0,055162 га, яка за даними державного земельного кадастру враховується у Старобільській міській раді.

- даними технічної документації на ім'я ОСОБА_7, виготовлені ПП «Земля Слобожанщини» (а.с. 7-21);

- рішенням Старобільського районного суду від 18.12.2015 року (а.с. 28), за яким спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_7 на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2, визнана позивачка ОСОБА_3.

Користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0696 га ( 696 кв.м) станом на час постанови рішення суду був ОСОБА_6 (на підставі договору купівлі-продажу квартири) й постійно мешкаюча й зареєстрована у будинку ОСОБА_10, що підтверджується наступними документами:

- технічною документацією, виготовленою СРКП «Старобільський районний земельно-інформаційний центр» (а.с. 46-64);

- технічним паспортом на житловий будинок на ім'я ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с. 65-67);

- рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 09.12.2015 року (а.с. 69-70), за яким за ОСОБА_5 визнане право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири АДРЕСА_1;

- договором купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 року (а.с. 138-139), за яким ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з технічної документації, оформленої на ОСОБА_7, площа земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, складає фактично 0,055162 га (551,62 кв.м). Про ці обставини свідчить технічна документація, оформлена ПП «Земля Слобожанщини», актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 16); довідка Старобільської міської ради про виділ ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,55162 га (а.с. 10); кадастровим планом (а.с. 18), відомістю (а.с. 21).

Проте, згідно до плану земельної ділянки, виконаному у 1984 році (а.с. 44), її площа складає 584 кв.м. Крім того, згідно договору на право забудови житлового будинку й безстрокового користування земельною ділянкою (а.с. 153-156) ОСОБА_12 виділена ділянка землі в 600 кв. м.

Про ті обставини, що сторони не можуть самостійно узгодити межову границю між ділянками, свідчить наявність спромог вирішити цей спір, що підтверджує акт від 26.06.13 року (а.с. 45) й акт від 26.03.2014 року (а.с. 11).

Судом прийнято до уваги, що згідно акту від 26.03.2014 року (а.с. 11) комісією вказано, що межова границя, що розглядається, не може бути наведена на підставі матеріалів інвентарної справи БТІ, оскільки конфігурація міри ліній та прив'язки межової границі суттєво не співпадають з фактичною межовою границею. Цей акт підтверджує позицію сторін, що межова границя вимушено була проведена так, що частково проходила по стіні сараю, який належить позивачці ОСОБА_3 (раніше спадкодавцю ОСОБА_7.), з якою межова границя не узгоджувалась. Суд також приймає до уваги, що така межова границя порушує права позивачки ОСОБА_3 оскільки позбавляє її можливості обслуговувати будівлю сараю.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що площа земельної ділянки, розташована по АДРЕСА_2 у м. Старобільськ, якої користується ОСОБА_3 суттєво не співпадає (менше на 32,38 кв.м) з розмірами земельної ділянки, яка була виділена в користування спадкодавцю ОСОБА_7 у 1984 році (584 кв.м - 551,62 кв.м = 32,38 кв.м), таким чином, земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2 підлягає збільшенню на 32,38 кв.м за рахунок земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 (якою користуються ОСОБА_6 та ОСОБА_10).

До такого висновку суд дійшов враховуючи, що права землекористувача ОСОБА_6 й ОСОБА_10 не можуть бути порушеними. При цьому, суд дослідив відповідність розміру земельної ділянки, що знаходиться у користуванні відповідачів. З рішення Старобільської міської ради № 81/1 від 25.02.1997 року (а.с. 152) вбачається, що земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1, була розподілена на 2 частини, за якими ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка площею 0,04 га (400 кв.м), а ОСОБА_13 теж 0,04 га. Згідно технічної документації, оформленої на ОСОБА_5 (а.с. 46-53) та довідки Старобільської міської ради ОСОБА_5 (а зараз ОСОБА_6) користується земельною ділянкою площею 0,0696 га (696 кв.м). Тобто, з моменту розподілу земельних ділянок у 1997 році між ОСОБА_5 та ОСОБА_14, земельна ділянка ОСОБА_5 збільшилась на 296 кв.м (696-400 кв.м = 296 кв.м). Таким чином, збільшення земельної ділянки на 32,38 кв.м, якою користується ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) не буде порушувати прав відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (АДРЕСА_2).

Виходячи з матеріального стану позивачки й явного порушення її прав з боку відповідачів, суд вважає за необхідне зобов'язати поновити огорожу, яку необхідно встановити на протязі нової межової границі, за рахунок відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_10

Оскільки в решті позовних вимог позивач відмовився від позову, то з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню судові витрати в сумі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 640 грн., згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 96, 103, 107, ч. 2 ст. 152, ст. 158 Земельного Кодексу України, ч. 2 ст. 377 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати Старобільську міську раду Луганської області забезпечити відновлення межі користування земельними ділянками між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, шляхом закріплення за будинком АДРЕСА_2 Луганської області земельної ділянки площею 584 кв.м, згідно до технічного паспорту № НОМЕР_6, складеного Старобільською виробничою групою Лисичанського міжміського Бюро технічної інвентарізаціїї 11.10.1984 року на ім'я ОСОБА_9.

Зобов'язати Старобільську міську раду Луганської області забезпечити затвердження межової границі між земельними ділянками у м. Старобільську по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 на підставі даних технічного паспорту інв. № НОМЕР_6 складеного Старобільською виробничою групою Лисичанського міжміського БТІ 11.10.1984 року, збільшивши земельну ділянку на 32,38 кв.м, передану в користування ОСОБА_15 й розташованої по АДРЕСА_2, за рахунок земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_6 й ОСОБА_10.

Зобов'язати ОСОБА_10 та ОСОБА_6 повернути самовільно зайняту земельну ділянку, що відноситься до будинку АДРЕСА_2 в розмірі 32,38 кв.м в користування ОСОБА_15, та поставити за власний рахунок огорожу на відновленій межовій границі.

Скасувати технічну документацію на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_5 площею 0,0696 га за адресою: АДРЕСА_2.

Скасувати технічну документацію на земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_3 площею 0,055162 га за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в рівних частках судові витрати в розмірі 640 грн. на користь ОСОБА_15 (і.н. НОМЕР_1).

Повне рішення виготовлено й проголошено 17.10.2018 року о 10 годині 00 хвилин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Ткач