Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який також діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 21 червня 2004 року. У вказаній квартирі також зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які за вказаною вище адресою тривалий час не проживають, а саме з вересня 2014 року, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні квартири. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Позивачка просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, її інтереси представляє ОСОБА_5

Представник позивачки за довіреністю в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримує вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, який також діє в інтересах дітей ОСОБА_3та ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду нотаріально посвідчені заяви, відповідно до яких не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до договору дарування від 21 червня 2004 року, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів № 3949701 від 24 червня 2004 року, ОСОБА_1 належить 1/1 частина спірної квартири.

З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивача є власницею спірної квартири, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов'язані з володінням та користуванням цим майном.

З письмових матеріалів справи вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, 1982 року народження, а також діти ОСОБА_3, 2002 року народження та ОСОБА_4, 2010 року народження.

Крім того, в матеріалах справи наявні наступні документи: копія свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_4, 2010 року народження, за адресою: АДРЕСА_6, довідка СЗШ №10 (м.Балашиха Московської області) від 26 квітня 2018 року, відповідно до якої дитина ОСОБА_4 навчається в першому класі зазначеного учбового закладу, довідка «Коледжу залізничного та міського транспорту»(м.Москва, вул.Каланчевська,26) №513, відповідно до якої ОСОБА_3 з 2017 року навчається в зазначеному учбовому закладі, довідка ТОВ «Саранський інформаційний центр», відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований з дітьми ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_6., а також довідка ЗАТ «Управління спецробіт Мосметрострой» (м.Москва), відповідно до якої ОСОБА_2 з 30 березня 2016 року по теперішній час перебуває в трудових відносинах з вказаним товариством.

Також суд враховує нотаріально завірені заяви відповідача ОСОБА_2, відповідно до яких останній не заперечує проти задоволення позовних вимог відносно нього та його дітей, від імені яких він діє.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі не проживають в квартирі з 2014 року, вони втратили право користування цим житловим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 76, 77, 200, 258, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 383, 391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який також діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва