Справа № 199/7702/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2018 року суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Руденко В.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту місця проживання особи, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту місця проживання особи.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту місця проживання особи. Зі змісту даної заяви вбачається спір про право, оскільки зазначений факт породжує майнові права на житло.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов'язано із вирішенням спору про право.

Виходячи з наведених норм закону не підлягають розгляду в судовому порядку заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження по справі за його заявою про встановлення факту місця проживання особи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

При зверненні до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 705,00 грн.

За таких обставин, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір слід повернути.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту місця проживання особи.

Зобов'язати Управління державної казначейської служби України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра повернути ОСОБА_1 сплачений 08.10.2018 року судовий збір в розмірі 705 (сімсот п'ять) грн. 00 коп. в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання в 15-денний термін з дня її отримання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги.

Суддя