Справа № 388/728/18
02.10.2018 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Поліщук Т.І.,
представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб, такими, які втратили право користування житловим приміщенням, -
У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
З 11 липня 2006 року по 2013 рік у вищезазначеному житловому будинку проживала та була зареєстрована ОСОБА_4, а з 24 листопада 2009 року по 2013 рік ОСОБА_5, які є донькою та онукою позивача.
З 2013 року відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають.
ОСОБА_3 зазначає, що реєстрація відповідачів за вищезазначеною адресою порушує його права власника житлового будинку.
У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_9, яка є одночасно законним представником відповідачки ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, повідомлялись про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомили, відзив на позов не подали, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надіслали.
Оскільки відповідачі від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності у судове засідання не з'явились, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представники позивача не заперечують проти винесення заочного рішення.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, що відповідно знаходиться по сусідству щодо житлового будинку належного позивачу. Відповідачі у справі з 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживають.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.
За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.
При розгляді справ про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4-7).
У вищевказаному житловому будинку зареєстровано місце проживання відповідачів у справі.
За змістом ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно з довідкою голови вуличного комітету від 20 травня 2018 року, що посвідчена у виконавчому комітеті Долинської міської ради Долинського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 2013 року не проживають за адресою: АДРЕСА_1.
Отже, письмовими доказами та показаннями свідка підтверджується, що відповідачі у справі понад рік без поважних причин відсутні за місцем проживання, домовленостей між ними та власником житла з приводу користування житлом не виникало.
За змістом чч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У цій справі представники позивача категорично заперечували щодо залучення до участі у цій справі органу опіки та піклування, а також не надали до суду письмовий висновок цього органу щодо розв'язання спору у частині вимог про визнання дитини такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Вищезазначені обставини не дають суду підстав для прийняття рішення про визнання ОСОБА_5 такою, яка витратила право користування житловим приміщенням, а тому у цій частині позову слід відмовити.
В іншій частині позову суд вважає є підстави для його задоволення, тобто визнання ОСОБА_4 такою, яка втратила право користування житловим приміщенням.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ОСОБА_3 у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на його користь у розмірі 352,40 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -
Задовольнити частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб, такими, які втратили право користування житловим приміщенням.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, яка втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 352,40 грн (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок) понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 8 жовтня 2018 року.