справа №619/1639/17
провадження №2/619/145/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Кононихіної Н.Ю.,

При секретарі Мєщан І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі

цивільну справу за позовом

Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця», де в третій особі є ОСОБА_2 ,

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
26.05.2017 року до суду надійшов позов Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 «про стягнення кредитної заборгованості». Із матеріалів позову вбачається, що представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № б/н від 16.01.2008 року у сумі 38710,68 грн, а також судовий збір у розмірі 1600 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку" додаються до позовної заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт (п. 1.1.1.63 Договору) - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів абр додаткових угод до цього Договору так і шляхом обміну чи узгодження інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через інтернетсайт Банку або інший інтеренет ресурс.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами за умов, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до мов договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідач зобов`язався:

на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором;

слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Якщо на дату нарахування процентів Клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 16.02.2017 року має заборгованість - 38710,68 грн., які представник позивача і просив стягнути.

05.03.2018 року,14.03.2018 року,30.05.2018 року до Дергачівського райсуду Харківської області надійшли уточнені позовні заяви Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , як правонаступника і спадкоємця ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 «про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця».

Із матеріалів уточнених позовних заяв вбачається, що 16.01.2008 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та підписав Заяву № б/н від 16.01.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з ми та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання :банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку" додаються до ї заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо я будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої ром приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої договору.

Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю ознайомлений про умови кредитування в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому ознайомлення в письмовій формі.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно актового записку про смерть від 19 червня 2017 року за № 25, зробленого виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 200/17 Дт від 13.06.2017 року, виданого комунальним закладом охорони здоров`я Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи, Дергачівським міським відділенням.

Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті .

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини .

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК: "Кредитору спадкодавця належить протягом шести днів з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги."

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , є ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що: Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадок. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у мірі, що відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК - Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У даній справі після смерті боржника ОСОБА_4 у подальшому протягом 2018 року третіми особами добровільно здійснено часткове погашення кредиту ( 17.04.2018 року -5000 грн., 22.05.2018 року 3000 грн.),а також проведено зарахування наявних на рахунках померлого залишків у рахунок погашення кредитної заборгованості,а саме 4,25 грн. та 2,44 грн.

В результаті чого строки позовної давності по справі не збігли, станом на 29.05.2018 року заборгованість відповідача-спадкоємця ОСОБА_1 перед Банком за кредитним Договором становить 38.573,57 грн., які представник позивача с просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 .

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позов не визнали категорично та надали відзив на позов, який просили вважати правовою позицією по справі.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 позов не визнала категорично, пояснила, це вона весь час з моменту укладання Договору кредиту з січня 2008 року користувалася банківською карткою, добровільно від свого імені на свій розсуд на свої кошти погашала банківський ліміт, т.я. викрала картку у ОСОБА_3 , вважає борг своїм, неодноразово зверталася до Банку з приводу переведення боргу на її ім`я, сповістила Банк про смерть ОСОБА_3 одразу після його смерті.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 09 червня 2017 року було відкрите провадження у справі з призначенням відкритого судового засідання для розгляду справи по суті на 03 липня 2017 року, а також запропоновано подати до суду свої заперечення, в яких викласти свої пояснення, аргументи, міркування щодо наведених позивачем доводів.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 09 серпня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 «про стягнення кредитної заборгованості» було закрито, т.я. у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно актового запису про смерть від 19 червня 2017 року за № 25, зробленого виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 200/17 Дт від 13.06.2017 року, виданого комунальним закладом охорони здоров`я Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи, Дергачівським міським відділенням.

16.08.2017 року до суду звернувся представник позивача Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» із апеляційною скаргою, де визнав факт встановлення в судовому засіданні відомостей щодо смерті відповідача ОСОБА_3 12 червня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного Суду Харківської області від 27 вересня 2017 року було скасовано Ухвалу Дергачівського райсуду Харківської області від 09 серпня 2017 року про закриття цивільного провадження у справі. Цивільну справі повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 10 жовтня 2017 року цивільне провадження по справі зупинено до 12 грудня 2017 року у порядку ст. 201 ч.1 п.1 ЦПК України.

Ухвалами Дергачівського райсуду Харківської області від 14 грудня 2017 року та від 09 жовтня 2018 року по справі відновлено провадження та витребувано докази за клопотанням представника позивача.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 14 грудня 2017 року по справі витребувано докази за клопотанням представника позивача.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 02 лютого 2018 року по справі витребувано докази за клопотанням представника позивача.

05.03.2018 року, 14.03.2018 року, 30.05.2018 року до Дергачівського райсуду Харківської області надійшли уточнені позовні заяви Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , як правонаступника і спадкоємця ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - «про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця».

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області 06 березня 2018 року та від 09 жовтня 2018 року уточнений позов Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця» прийнятий до розгляду за правилами скороченого позовного провадження. Справу призначено до розгляду на 19.04.2018 року, а також запропоновано подати до суду відзив та свої заперечення, в яких викласти свої пояснення, аргументи, міркування щодо наведених позивачем доводів.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 11 червня 2018 року по справі залучено у якості третьої особи ОСОБА_2 .

В судове засідання представник позивача Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» не з`явився, сповіщений про дату,час та місце розгляду справи, просив розглядати справу за його відсутності. Суд розглядає справу на тих доказах, які надані до судового засідання, у відсутності представника позивача.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 просили у задоволенні позову відмовити, т.я. банківська картка, заборгованість за користування коштами якої здійснюється у даній цивільній справі, була викрадена у боржника ОСОБА_3 його співробітницею, ОСОБА_2 . Останньою були зняті кошти з викраденої банківської карти в межах доступного кредитного ліміту. Зазначений факт підтверджується розпискою ОСОБА_2 та внутрішнім розслідуванням працівників Військової частини № НОМЕР_1 , де відбулися вказані події.

Як тільки відповідачці стало відомо про зазначені обставини, вона повідомила про них працівників Приватбанку у письмовій формі. Проте жодних дій з метою розв`язання даної ситуації ними вчинено не було.

Також після смерті чоловіка ОСОБА_3 відповідач повідомила Банк про смерть боржника через третю особу ОСОБА_2 , яка завжди з моменту надання кредиту визнавала борг своїм, визнавала особисте користування кредитом за вказаним кредитним Договором, просила Банк про переведення суми боргу на неї. Однак, представники Банку відмовили їй у переводі суми боргу, та маючи відомості про смерть ОСОБА_3 , вважали його боржником по справі за Договором кредиту, але не звернулися у шестимісячний строк, зазначений в законі, для пред`явлення претензії у зв`язку із смертю боржника, вказаний строк для пред`явлення претензії пропустили. Особисто ОСОБА_1 ніяких коштів не сплачувала Банкові, що підтверджує третя особа ОСОБА_2 , яка і сплачувала усі кредитні рахунки, вважаючи кредитну заборгованість своєю.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 пояснила, що уточнений позов не визнає, вона на момент 2008 року працювала у Військовій частині № НОМЕР_1 Харківської області, де працював і ОСОБА_3 . 16.01.2008 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банківська картка із кредитним лімітом знаходилася у сейфі в кабінеті військової частини, звідки ОСОБА_2 у січні 2008 року і вкрала картку, стала нею користуватися у своїх інтересах, для себе та погашала особисто кредитну заборгованість із своїх коштів. ОСОБА_3 ніколи не користувався кредитом, хоча з`ясував, що картка була вкрадена у нього з боку ОСОБА_2 , яка просила не звертатися до органів міліції, бо втратила б роботу. Вони обидва неодноразово письмово сповіщали Банк про вказані вище обставини, писали заяви про переказ суми боргу на ОСОБА_2 , але Банк відмовляв їм. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що ОСОБА_2 сповістила Банк 29.06.2017 року, т.я. була на похованні.

ОСОБА_3 ніколи не погашав кредит, бо не визнавав кредитний борг своїм. У тому числі не з його волі Банк після його смерті провів зарахування наявних на рахунках померлого залишків у рахунок погашення кредитної заборгованості, а саме 4,25 грн та 2,44 грн.

ОСОБА_2 особисто з власних коштів завжди погашала кредит, після смерті ОСОБА_3 сплатила Банку 17.04.2018 року -5000 грн., а 22.05.2018 року 3000 грн..

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
16.01.2008 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та підписав Заяву № б/н від 16.01.2008 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 30000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банківська картка із кредитним лімітом знаходилася у сейфі в кабінеті військової частини, звідки ОСОБА_2 у січні 2008 року і вкрала картку, стала нею користуватися у своїх інтересах, для себе та погашала особисто кредитну заборгованість із своїх коштів. ОСОБА_2 були зняті кошти з викраденої банківської карти в межах доступного кредитного ліміту. Зазначений факт підтверджується розпискою ОСОБА_2 та внутрішнім розслідуванням працівників Військової частини № НОМЕР_1 , де відбулися вказані події. ОСОБА_3 ніколи не користувався кредитом, з`ясував, що картка була вкрадена у нього з боку ОСОБА_2 , яка просила не звертатися до органів міліції.

У тому числі не з його волі Банк після його смерті провів зарахування наявних на рахунках померлого залишків у рахунок погашення кредитної заборгованості, а саме 4,25 грн та 2,44 грн.

ОСОБА_2 особисто з власних коштів завжди погашала кредит, після смерті ОСОБА_3 сплатила Банку 17.04.2018 року -5000 грн., а 22.05.2018 року 3000 грн., а також 15000 грн. 04.10.2017 року, які обставини і визнала у судовому засіданні.

26.05.2017 року до суду надійшов позов Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 «про стягнення кредитної заборгованості».

Відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно актового записку про смерть від 19 червня 2017 року за № 25, зробленого виконавчим комітетом Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 200/17 Дт від 13.06.2017 року, виданого комунальним закладом охорони здоров`я Харківським обласним бюро судово-медичної експертизи, Дергачівським міським відділенням.

Ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 09 серпня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 «про стягнення кредитної заборгованості» було закрито у зв`язку із смертю відповідача.

16.08.2017 року до суду звернувся представник позивача Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» із апеляційною скаргою, де визнав факт встановлення в судовому засіданні відомостей щодо смерті відповідача ОСОБА_3 12 червня 2017 року, тобто представникам позивача як мінімум на момент подання апеляційної скарги був відомий як встановлений - факт смерті боржника ОСОБА_3 , а також необхідність у зв`язку із цим та відкриттям спадщини після смерті боржника звернутися до суду чи нотаріальної контори за місцем смерті боржника із претензією щодо сплати боргу до спадкоємців ОСОБА_3 , якщо такі виявляться.

Згідно листа Дергачівської Державної нотаріальної контори Головного ТУЮ в Харківській області від 27.12.2017 року вказано, що згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ до контори після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 148/2017) надійшла заява про прийняття спадщини від дружини спадкодавця ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року, державною нотаріальною конторою заповітів спадкодавця не посвідчувалось, свідоцтво на спадщину не видавалось.

05.03.2018 року, 14.03.2018 року, 30.05.2018 року до Дергачівського райсуду Харківської області пред`явлено уточнені позовні заяви Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , як правонаступника і спадкоємця ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - «про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця».

Як встановлено у судовому засіданні - ОСОБА_1 ніколи не сплачувала Банку кредитної заборгованості.

Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до уточненої позовної заяви від 14.03.2018 року загальна заборгованість, яку просить позивач стягнути із спадкоємця - становить станом на 16.02.2017 року 38 710,68, з них 12636,09 грн. тіло кредиту,4.194,87 грн. відсотки, 19 560,16 грн. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), -1 819,56 грн. штраф (процентна складова).

При цьому фіксована частина та процентна складова штрафу, відповідно до розрахунку належать до «заборгованості по судовим штрафам».

Відповідно до уточненої позовної заяви від 30.05.18 року загальна заборгованість, яку просить позивач стягнути із спадкоємця становить, станом на 12.06.17 року, 38 573,57 грн., з них: 14 924,81 грн. - тіло кредиту, 565,11 грн. - згідно долученого розрахунку - залишок заборгованості за відсотками; 2 428,67 грн. - заборгованість по судовим штрафам згідно долученого розрахунку. Аналогічна сума також зазначена у прохальній частині як судові витрати.

Окрім того, сума боргу, яку просить стягнути позивач у розмірі 38 573,57 грн. у доданому. позивачем розрахунку значиться як заборгованість за пенею. Таким чином, не зрозуміло чи входить до. зазначеної суми - заборгованість за тілом кредиту та залишок заборгованості за відсотками, чи,можливо, до загальної суми, яку просить стягнути позивач належить лише пеня.

Позивач, уточнюючи про часткове погашення заборгованості двома платежами у розмірі: 3 000,00 грн. та 5 000,00 грн. з боку третіх осіб не зазначає про причину збільшення заборгованості за тілом кредиту з 12 636,09 грн. до 14 924,81 грн.

Не обґрунтованим є збільшення фіксованої та процентної складової штрафу. З аналізу уточненої позовної заяви від 30.05.2018 року можна зробити висновки, що зазначені штрафи у сумі складають судовий збір, який сплачений позивачем, проте на якій підставі зазначена сума була збільшена з урахуванням відсутності факту доплати позивачем судового збору, не зрозуміло.

З огляду на вищезазначене, сума боргу, яку просить стягнути позивач зі спадкоємця-боржника є повністю не обґрунтованою.

Крім того, суд вбачає недотримання Позивачем положень, закріплених у статті 61 Конституції Україна заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Оскільки у позовній заяві від 30.05.18 року не деталізовано - з чого складається заборгованість - проаналізувати її на факт дотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України неможливо.

Відповідно до уточненої позовної заяви від 14.03.18 року до загальної заборгованості,яку просить позивач стягнути із спадкоємця - належить пеня в розмірі 19 560,16 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 1 819,56 грн.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики - він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи викладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 497/2849/15-ц, отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Крім того, навіть Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, які долучені Позивачем до позовної заяви, на підставі яких здійснювалося надання банківських коштів боржнику, також не передбачено одночасне застосування пені та штрафів.

Зокрема, в пункті 2.1.6.14 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку зазначено: у разі виникнення прострочених зобов`язань Клієнт сплачує банку: пеню, відповідно до встановлених тарифів або штраф,. розмір якого встановлюється в відповідних тарифах.

Тому розрахунки боргу, додані Позивачем не відповідають ні положенням національного законодавства, ні Умовам та правилами надання банківських послуг в Приватбанку.

Не законним є також одностороння зміна позивачем процентної ставки за Договором кредиту без дотримання положень ст.. 1056-1 ЦК України ,а саме:

з розрахунку, доданого позивачем до уточнених позовних заяв, вбачається, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами змінювалася, зокрема, до 31.12.2012 року вона становила 22,80 %, з 01.01.2013 року по 01.03.2014 року - 30%, з 18.03.2014 по 31.10.2015 року в графі «відсоткова ставка зазначено «0», а з 04.11.2015 року по 31.12.2015 року - 43,2 %. з 01.01.2016 року по 16.02.2017 року в графі «процентна ставка» вказано значення «3,60».

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою а змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечені попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розмі облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договор Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язав письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов і правил надання банківських послуг банк має право здійснюй зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не пізніше, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9 цього договору Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами - вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно із правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Проте Позивачем не додано до позовної заяви належних та допустимих доказів про повідомлення боржника під розписку про зміну розміру процентної ставки, а повідомлення про тарифи на сайті Банку не є підтвердженням виконання обов`язку повідомлення клієнта про таку зміну, тому факт узгодження підняття процентної ставки є недоведеним, а розрахунок заборгованості, здійснений з використанням неузгодженої процентної ставки є помилковим.

При розгляді справи суд також звертає увагу на такі обставини:Банківська картка, заборгованість за користування коштами якої здійснюється у даній цивільній : праві, була викрадена у боржника, ОСОБА_3 , його співробітницею, ОСОБА_2 . Останньою були зняті кошти з викраденої банківської карти в межах доступного кредитного ліміту. Зазначений факт підтверджується розпискою ОСОБА_2 та внутрішнім розслідуванням працівників Військової частини № НОМЕР_1 , де відбулися вказані події.

Сторони за договором одразу повідомили про ці обставини Банк, що підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_2 , як особа що реально користувалась банківською карткою платіжного ліміту. Проте жодних дій з метою розв`язання даної ситуації ними вчинено не було.

Відповідно до п. 6 Р.4 Положення Правління національного банку України № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Крім того, в судовому засіданні встановлено ненадання позивачем документальних підтверджень щодо наявності та вартості спадкового майна.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно із положеннями статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

А також згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням вартості отриманого останніми майна.

Натомість наразі Позивачем пред`явлені у повній мірі не обґрунтовані вимоги до спадкоємця - боржника.

Суд також вважає, що позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропустив строк для звернення у суд із уточненими позовними заявами до ОСОБА_1 щодо стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.

Згідно зі ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, претензії кредиторів мають бути подані в письмовому вигляді та приєднані до спадкової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку ст.1281 ЦК України не звернулося з відповідною претензією кредитора.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно листа Дергачівської Державної нотаріальної контори Головного ТУЮ в Харківській області від 27.12.2017 року вказано, що згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ до контори після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 148/2017) надійшла заява про прийняття спадщини від дружини спадкодавця ОСОБА_1 від 24 липня 2017 року, державною нотаріальною конторою заповітів спадкодавця не посвідчувалось, свідоцтво на спадщину не видавалось; претензій щодо сплати кредитного боргу згідно договору № б/н від 16.01.2008 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - не надходило.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що впродовж шести місяців з моменту того, як судові стало відомо про смерть боржника (12.07.2017 повідомлення відділу РАЦС по Дергачівському та Золочівському районах Головного ТУЮ у Харківській області) представник позивача-кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в порядку ст.1281 ЦК України до органів нотаріату чи суду з відповідною претензією При цьому представнику позивача ПАТ КБ «Приватбанк» було достаємо відомо про смерть боржника ОСОБА_3 12.06.2017 року, що підтверджено його апеляційною скаргою від 16.08.2017 року на ухвалу Дергачівського райсуду Харківської області від 09.08.2017 року про закриття провадження у справі у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_3 .

За теоретичним визначенням позов це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги позивач та особа, яка повинна відповідати за позовом відповідач.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» з байдужістю віднісся до з`ясування відомостей щодо встановлення кола спадкоємців померлого боржника та складу спадщини, які встановлені по справі. На момент розгляду справи по суті уточнений позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 подано тільки 05.03.2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, вказаного в законі для пред`явлення законної претензії кредитора.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальне сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених і Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встанови наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певні засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

З урахуванням вищезазначеного, на підставі ст.61 Конституції України, ст.ст.549, 625, 1050, 1056-1, 1216,1218,1268,1281,1282 ЦК України, постанови Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 497/2849/15- ц, постанови Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17, ст..ст. 10,12,13,76-78, 141, 259 ЦПК, суд

вирішив:
У задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення кредитної заборгованості кредитором спадкодавця», де в третій особі є ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н. Ю. Кононихіна