Справа № 307/3274/16-ц
Провадження № 2/307/57/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради де третя особа Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права на приватизацію земельноїх ділянки.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради про визнання права на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, без погодження суміжних користувачів та комісії з питань охорони навколишнього середловища, раціонального використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів розвитку села.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що протокольним рішенням № 32 від 19.02.2015 р. комісія з питань охорони наколишнього середовища, національного використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку села не правомірно їй відмовила у підписанні «Проекту земелустрою» щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме у погодженні меж суміжних користувачів, із тих підстав, що по обліку земельно-кадастрової та господарської книг земельна ділянка на яку вона претендує зареєстрована за іншими громадянами с. Нересниця. При цьому стверджує, що такий облік не передбачає реєстраційних дій і не несе будь-яких правових наслідків, для обєктів, відносно яких він здійснюється.

Тому просить суд визнати право на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться за межами населеного пункту, без погодження суміжних користувачів та комісії з питань охорони навколишнього середловища, раціонального використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів розвитку села.

Позивач в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зЗявилися, причини своєї неявкми суду не повідомили, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги вважають безпідставними, тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

У звязку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у ясність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотанні у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань дістання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Стаття 106 ЗК України регламентує обов'язки щодо визначення спільних меж, зокрема, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Статтею 55 ЗУ "Про землеустрій" визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Тобто, вбачається, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна строна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка 23.09.2014 року звернулася із заявою до Держземагенства У Закарпатській області в якій просить надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної діялянки площею 0,2463га для ведення особисто селянського господарства, за межами населеного пункту с. Нересниця, ур. «Шеверівське», Тячівського району, Закарпатської області. Однак суду ненадано жодного доказу, яким би пітвержено, що позивач отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що такий розроблений за замовленням позивача суб'єктами господарювання та при його розробленні виник спір із судніми землекостувачами з приводу погодження меж земельної ділянки.

Саме по собі рішення рішенням № 32 від 19.02.2015 р. комісія з питань охорони наколишнього середовища, національного використання природних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та рекреації та з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та розвитку не є доказом порушення прав позивача на приватизацію земельної ділянки.

Затаких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є належним чином не доведений і в задоволенні його слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.106, 116,118,122 ЗКУкраїни ст.55 ЗУ« Про землеустрій» суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради де третя особа Управління Держгеокадастру у Закарпатській області про оформлення матеріалів та отримання документів на право власності без узгодження з представником ОСОБА_6 сільської ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі:

- ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

- ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

- ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

- ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_6 сільська рада, місце знаходження: с. Нересниця, вул. Грушевського, 25, Тячівського району.

Третя особа: Управління Держгеокадастру у Закарпатській області, місцезнаходження: м. Ужгород, пл.. Народна, 4.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2018 р.

Суддя: В.В.Чопик