АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

справа №507/1757/17

провадження №22-ц/785/1769/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Ващенко Л.Г., Вадовської Л.Г.,

за участю секретаря Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_7,

представник позивача-ОСОБА_5,

відповідач-інформаційне агентство «Репортер» (товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційний телеканал "Репортер"),

відповідач-громадська організація Кілійського району «Громада»,

представник відповідача-ОСОБА_8,

відповідач-ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2017 року у складі судді Ільченко Н.А.,

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА.

26 вересня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до інформаційного агенства «Репортер», громадької організації Кілійського району «Громада», ОСОБА_6 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, уточнив позовні вимоги 03 березня 2015 року та 05 лютого 2016 року у зв'язку з його відмовою від вимог до деяких відповідачів.

У редакції уточнених вимог від 05 лютого 2016 року позивач заявив позов до інформаційного агентства «Репортер» (ідентифікаційний код22448563).

В період розгляду справи інформаційне агентство «Репортер» (ідентифікаційний код 22448563) 03 березня 2017р. змінило своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційний телеканал "Репортер" (ідентифікаційний код 22448563).

Таким чином, в останній редакції - 05.02.2016 р., позивач ОСОБА_7 заявив вимоги до:

-інформаційного агентства «Репортер» (Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційний телеканал "Репортер"),

-громадської організації Кілійського району «Громада»,

-ОСОБА_6

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16 жовтня 2018 вбачається, що інформаційне агентство «Репортер», ідентифікаційний код юридичної особи 22448563, місцезнаходження:65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Зоопаркова, буд. 25 змінило своє найменування на товариство з обмеженою відповідальністю "Інформаційний телеканал "Репортер" (далі-ТОВ «ІТ Репортер»), ідентифікаційний код юридичної особи 22448563, місцезнаходження: 65009, Одеська обл., м. Одеса, вул. Зоопаркова, буд.25.

ТОВ «ІТ «Репортер» не перебуває в процесі припинення.

Засновниками громадської організації Кілійського району «Громада» є ОСОБА_8-представник громадської організації Кілійського району «Громада» та ОСОБА_6-відповідач у справі.

В якості голови громадської організації Кілійського району «Громада» зареєстрований ОСОБА_9, який помер у 2014 р.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16 жовтня 2018 року вбачається, що громадська організація Кілійського району «Громада» ( далі- ГОКР «Громада»), ідентифікаційний код юридичної особи 36837380, місцезнаходження: 68303, Одеська обл., Кілійський район, м. Кілія, вул. Леніна, буд. 10, кв. 3, не перебуває в процесі припинення.

Веб-сайт ГОКР «Громада», ідентифікаційний код юридичної особи 36837380,

- ІНФОРМАЦІЯ_1 заблокований (зупинений), - за даними UAhosting.com.ua - реєстрація доменів та хостинг в Україні, можливі причини блокування: відсутня оплата за продовження послуг; порушені правила хостингу.

Таким чином, зазначені відповідачі є належними відповідачами у справі.

Позивач просив суд визнати недостовірною інформацію, поширену у мережі Інтернет на шпальтах веб-сайтів за наступними адресами:

-ІНФОРМАЦІЯ_1, поширену громадською організацією Кілійського району «Громада» у статті «Факти нахабного вбивства ОСОБА_9 вказують на замовний характер», а саме:

«…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування, створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна,1) під керівництвом ОСОБА_7, яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …»;

-ІНФОРМАЦІЯ_2, поширену інформаційним агентством «Репортер» (далі-ТОВ "Інформаційний телеканал "Репортер") у відеосюжеті до статті «В Килие назревает бунт: правоохранителей обвиняют в попытке «отмазать» заказчика убийства общественника», що стосується «…десятков преступлений, совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10» (починаючи з 2 хв. 43 сек.).

Зобов'язати відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, за власний рахунок спростувати інформацію шляхом публікації на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, що спростовується та шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем.

Стягнути з відповідачів 120 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з відповідачів судові витрати, понесені позивачем, та інші витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що недостовірна інформація безпосередньо стосується нього, є ствердженням щодо фактів. Посилаючись на порушення принципу презумпції невинуватості, передбаченого у ст. 62 Конституції України, оскільки його вина не доведена обвинувальним вироком суду, позивач вважав поширену відповідачами інформацію недостовірною та просив суд її спростувати.

Відповідачі ТОВ "Інформаційний телеканал "Репортер", ГОКР «Громада», ОСОБА_6 письмові заперечення суду першої інстанції не надали, позов не визнали.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2017 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Суд визнав недостовірною інформацію відносно ОСОБА_7, яка поширена в мережі Інтернет на шпальтах веб-сайтів за наступними адресами :

-ІНФОРМАЦІЯ_1 громадською організацією «Громада» у статті «Факти нахабного вбивства ОСОБА_9 вказують на замовний характер», а саме що «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування, створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_7, яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …»;

-ІНФОРМАЦІЯ_2 інформаційним агентством «Репортер» у відеосюжеті до статті «В Килие назревает бунт: правоохранителей обвиняют в попытке «отмазать» заказчика убийства общественника», що стосується «…десятков преступлений совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10» (починаючи з 2 хв. 43 сек.).

Зобов'язано громадську організацію «Громада», інформаційне агентство «Репортер» та ОСОБА_6, не пізніше наступного дня від дня набрання даним рішенням законної сили, за власний рахунок спростувати поширену ними вищевказану недостовірну інформацію шляхом публікації відповідної інформації про спростування такої недостовірної інформації на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування» на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, що спростовується, та шляхом офіційного вибачення за поширення такої недостовірної інформації перед ОСОБА_7.

Стягнуто з громадської організації «Громада», інформаційного агентства «Репортер» та ОСОБА_6 у рівних частинах 120 000 (сто двадцять тисяч) грн., тобто з кожного по 40 000 (сорок тисяч) грн., у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7

Стягнуто з громадської організації «Громада», інформаційного агентства «Репортер» та ОСОБА_6 у рівних частинах 6243 (шість тисяч двісті сорок три) грн. 60 коп., тобто з кожного по 2081 (дві тисячі вісімдесят одна) грн. 20 коп., у відшкодування судового збору на користь ОСОБА_7

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що :

-в зазначених публікаціях має місце викладення фактів багатьох звернень до правоохоронних органів, де вказувалось на припущення щодо наявності злочинного угрупування, яке скоює злочини на території Кілійського району та припущення, що до угрупування причетний позивач.

В текстах публікацій та відеосюжеті чітко вбачається наявність мовних засобів, які вказують, що йде мова про припущення та оціночний характер висловлювань, а саме таких як: «вважаємо», «на нашу думку», «можуть бути», «так мовити» тощо.

Тому оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

-Суд не обґрунтував, якими документами підтверджується та оцінюється загальний розмір моральної шкоди 120 тис. грн. та з яких підстав в рівних долях стягнув моральну шкоду з відповідачів, не зважаючи на те, що жодних дій по розповсюдженню інформації він (апелянт ОСОБА_6) не здійснював;

-суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, не зважаючи на те, що він був зайнятий у господарському суді Одеської області, надавши відповідний документ, чим було порушено його право на справедливий суд, передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

III. ОЦІНКА СУДУ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення вимог.

Аналізуючи ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), застосування практики прецедентного права Європейським Судом з прав людини (далі-Європейський Суд) при вирішенні дифамаційних спорів, які є частиною національного законодавства і джерелом права в Україні, норми національного законодавства, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду (ч. 2 ст. 10 Конвенції).

У рішенні від 07 грудня 1976 року у справі «Хендісайд проти Сполученого Королівства» Європейський Суд зазначив і знову нагадав у п. 41 свого рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії», що свобода вираження поглядів, гарантована ст. 10 ч. 1 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання ст. 10 ч. 2 Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Європейський Суд звернув увагу на необхідність розрізнення фактів та оціночних суджень: «На думку суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна», зазначив суд у рішенні від 08 липня 1986 року (справа «Лінгенс проти Австрії», п. 46) та у продовження цієї думки у п. 41 рішення від 29 березня 2005 року у справі «Українська Прес-Група» проти України» підкреслив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, що охороняється ст. 10 Конвенції.

Імплементуючи зазначене у національне законодавство, зокрема, спочатку у ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» в редакції 2003 року, а потім, залишивши ці положення у ст. 30 Закону України «Про інформацію» в редакції 2011 року, які є чинними, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У справі «Лєндон, Очаковскі-Лоран і Жюлі проти Франції» (Lindon, Otcharotry Lanrens and Iuly v. France, п.55 рішення від 22.10.2007 р.) Європейський Суд з прав людини, у продовження розвитку своєї прецедентної практики, знову нагадав, що для того, щоб оцінити виправданість оспорюваного висловлювання, необхідно провести відмінність між ствердженнями про факти і оціночними судженнями. У той час як реальність фактів може бути продемонстрована, істинність оціночних суджень не може бути предметом доведення. Вимога довести істинність оціночного судження не може бути виконана і порушує саме право на вільне вираження поглядів, яке є важливим елементом права, гарантованого ст. 10 Конвенції. Класифікація висловлювання як ствердження про факт чи оціночне судження представляє собою питання, яке перш за все знаходиться у рамках свободи розсуду національної влади, зокрема національних судів.

При цьому Суд звернув увагу на те, що : «проте навіть якщо висловлювання представляло собою оціночне судження, воно повинно бути підтверджено достатньою фактичною підставою, за відсутності якої буде визнано таким, що виходить за належні рамки».

Беручи до уваги, що необхідність проведення відмінності між ствердженнями про факти і оціночними судженнями, тобто реальністю фактів, які можуть бути продемонстровані, та істинністю оціночних суджень, які не можуть бути предметом доведення, колегія суддів зазначає наступне.

У ст.28 КК України про вчинення злочину групою осіб, групою осіб за попередньою змовою, організованою групою або злочинною організацією, у частині 3 надано поняття злочину, вчиненого групою осіб. Злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Поняття «рейдерство» походить від англійського «raider» - силове недружнє поглинання підприємства проти волі його власника, що має переважне положення у даному підприємстві, і/або керівника. Процес, поєднаний з рейдерством, називається «рейдерським захопленням».

Тому твердження відповідача громадської організації Кілійського району «Громада», в статті на шпальтах веб-сайту мережі Інтернет «Общественная организация Килийского района Одесской области «Громада», веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_1 :«Факти нахабного вбивства ОСОБА_9 вказують на замовний характер» щодо «… існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_7, створеного на базі ТОВ «Титан», яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян…», які не підтверджені достатньою фактичною підставою, без надання доказів такого звинувачення, не можуть розглядатися як оціночні судження.

Ці судження щодо існування організованого злочинного угрупування під керівництвом ОСОБА_7, яке займається рейдерськими захопленнями, не підтверджені достатньою фактичною підставою та за її відсутності вважаються такими, що виходять за належні межі.

Поширені ГОКР «Громада» на шпальтах свого веб-сайту у мережі Інтернет відомості відносно ОСОБА_7, які містять ознаки кримінально - карного діяння, є дифамаційними.

Висловлювання відповідача ОСОБА_6 у відеосюжеті до статті інформаційного агентства «Репортер» (ТОВ "Інформаційний телеканал "Репортер"), веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_2, які до теперішнього часу знаходяться на цьому сайті, під назвою:«В Килие назревает бунт: правоохранителей обвиняют в попытке «отмазать» заказчика убийства общественника» стосовно «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10», являють собою очевидно дифамаційні ствердження на певну злочинну діяльність групи осіб, яку очолює ОСОБА_7, з посиланням на злочин, скоєний в Кілійському районі.

Визначеність фактів, які зазначені в статті та висловлені у відеосюжеті, є достатніми для того, щоб їх вважати дифамаційними у відношенні позивача, беручи до уваги, що факти, на які йдуть посилання, можуть бути предметом доведення.

Таким чином, факти, висловлені ОСОБА_6 у відеосюжеті Інформаційного агентства «Репортер» (ТОВ "Інформаційний телеканал "Репортер"), веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_2,до статті: «В Килие назревает бунт: правоохранителей обвиняют в попытке «отмазать» заказчика убийства общественника» стосовно «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10», які є дифамаційними та продовжують розповсюджуватися інформаційним телеканалом "Репортер", завдають шкоду честі, гідності, діловій репутації позивача ОСОБА_7

Тому доводи у скарзі апелянта щодо оціночного характера статей та його висловлювань у відеосюжеті інформаційного агентства «Репортер» (ТОВ "Інформаційний телеканал "Репортер") до уваги не приймаються.

Недостовірна інформація в силу ст.277 ЦК України стосовно дифамаційних стверджень підлягає спростуванню шляхом зобов'язання відповідачів оприлюднити інформацію про спростування на відповідних ресурсах.

Щодо вимог позивача ОСОБА_7 про публікацію офіційного вибачення перед ним, то суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.ст. 16, 277 ЦК України.

IY СТЯГНЕННЯ МОРАЛЬНОЇ ШКОДИ.

За правилами ч.1, п.4ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок приниження честі, гідності та ділової репутації.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу була завдана моральна шкода, яку він зазнав через поширення відповідачами недостовірної інформації, що принижує його честь, гідність, ділову репутацію.

Виходячи із вимог ст.23 ч.3 ЦК України, а саме: засад розумності, виваженості і справедливості, суд апеляційної інстанції вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду з:

- громадської організації Кілійського району «Громада» на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.;

- інформаційного агентства «Репортер» (ТОВ «Інформаційний телеканал «Репортер») на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.;

- ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.;

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що жодних дій по розповсюдженню інформації він не здійснював.

Ствердження стосовно «…десятков преступлений, совершенных группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10», які висловлені ОСОБА_6 у відеосюжеті Інформаційного агентства «Репортер» (ТОВ "Інформаційний телеканал "Репортер"), веб-адреса ІНФОРМАЦІЯ_2, є дифамаційними, продовжують розповсюджуватися інформаційним телеканалом "Репортер" до теперішнього часу.

Щодо посилання апелянта на порушення судом першої інстанції права на справедливий суд відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що суд не задовольнив його клопотання про оголошення перерви через його зайнятість в господарському суді Одеської області, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 14 квітня 2016 року ОСОБА_6, починаючи з 12:04:25 по 12:14:34, надав суду повні та вичерпні заперечення на позов, тому суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що процесуальних підстав для огошення чергової перерви у справі немає та завершив 10 листопада 2017 року розгляд справи по суті. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 також був присутнім та доповів зміст апеляційної скарги. Право апелянта на справедливий суд не порушено.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_7 до інформаційного агентства «Репортер» (товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний телеканал «Репортер»),громадської організації Кілійського району «Громада», ОСОБА_6 задовольнити частково.

Визнати недостовірною інформацію відносно ОСОБА_7, поширену у мережі Інтернет на шпальтах веб-сайтів за наступними адресами:

-ІНФОРМАЦІЯ_1 громадською організацією «Громада» у статті «Факти нахабного вбивства ОСОБА_9 вказують на замовний характер», а саме що «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування, створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_7, яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …»;

-ІНФОРМАЦІЯ_2

інформаційним агентством «Репортер» у відеосюжеті до статті «В Килие назревает бунт : правоохранителей обвиняют в попытке «отмазать» заказчика убийства общественника», що стосується «…десятков преступлений совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10» (починаючи з 2 хв. 43 сек.).

Зобов'язати громадську організацію Кілійського району «Громада» протягом місяця від дня набрання даною постановою суду чинності за власний рахунок спростувати поширену нею недостовірну інформацію у статті: «Факти нахабного вбивства ОСОБА_9 вказують на замовний характер», а саме що «…існування у Кілійському районі організованого злочинного угрупування створене на базі ТОВ «Титан» (м. Кілія, вул. Кубишкіна, 1) під керівництвом ОСОБА_7, яке займається незаконними захопленнями майна громадян, підприємств (рейдерські захоплення), захопленням земельних ділянок під незаконне будівництво, пограбуваннями, підпалами, побиттям та катуванням людей, вже не кажучи про ухилення від сплати податків і порушення трудових прав громадян …» шляхом публікації відповідної інформації про її спростування на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування», на тому ж місці шпальт.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний телеканал «Репортер» та ОСОБА_6 протягом місяця від дня набрання даною постановою суду чинності за власний рахунок спростувати поширену ними вищевказану недостовірну інформацію у відеосюжеті до статті «В Килие назревает бунт: правоохранителей обвиняют в попытке «отмазать» заказчика убийства общественника», що стосується «…десятков преступлений совершенних группой, которую возглавляет именно ОСОБА_10» (починаючи з 2 хв. 43 сек.) шляхом оприлюднення інформації про її спростування на відповідному ресурсі під заголовком «Спростування».

Стягнути з громадської організації Кілійського району «Громада» на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з інформаційного агентства «Репортер» (товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний телеканал «Репортер») на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з громадської організації Кілійського району «Громада», інформаційного агентства «Репортер» (товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційний телеканал «Репортер») та ОСОБА_6 по 500 (п'ятсот) грн. у відшкодування судового збору на користь ОСОБА_7.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2018 року.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков