РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Ведмедьової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2010 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому у Договорі.

Разом із тим, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, у порушення вимог договору свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.08.2017 року має заборгованість в розмірі 104 734 грн. 30 коп., з яких: 5 619 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 89 475 грн. 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 176 грн. 36 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частка); 4 963 грн. 54 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором в розмірі 104 734 грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою суду від 06.11.2017 року відкрито провадження у справі.

28.11.2017 року відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій він не оспорюючи факту укладання кредитного договору та отримання грошових коштів в кредит, просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є підставою для відмови у позові. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_2 посилається на те, що позивачем не надано доказів, що на даний час термін дії картки не закінчився, а з розрахунку заборгованості, який долучено до позову, вбачається, що ним повністю припинено сплату кредиту шляхом щомісячних обов'язкових платежів з 31.01.2014 року і саме з цього часу у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення суми кредитної заборгованості і розпочалось обчислення строку позовної давності, який позивачем було пропущено.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 17.01.2018 року визначено розгляд вказаної цивільної справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, у своїй позовній заяві просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, неодноразово звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю його представника ОСОБА_3 в інших судових засіданнях.

Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а відповідач неодноразово не з'являвся до суду без поважних причин, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи, на підставі доказів, що є в розпорядженні суду.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій вказано, що вона разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином своїх зобов'язань за вказаним договором не виконав, внаслідок чого в нього перед Банком виникла заборгованість.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором від 19 грудня 2010 року, який відповідачем не спростовано, згідно якого загальна сума заборгованості

станом на 31.08.2017 року становить 104 734 грн. 30 коп., з яких: 5 619 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 89 475 грн. 22 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 176 грн. 36 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частка); 4 963 грн. 54 коп. - штраф (процентна складова).

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З розрахунку заборгованості, який додано до позову, та виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 19.12.2010 року, встановлено, що відповідачем було здійснено останній платіж за кредитним договором 21.02.2014 року в сумі 50 грн. Крім того, 07.02.2015 року Банком було здійснено автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки в сумі 23 грн. 64 коп., яка була врахована позивачем на рахунок погашення пені.

Враховуючи те, що останнє погашення суми кредиту за кредитним договором від 19.12.2010 року було здійснено 21.02.2014 року, а 07.02.2015 року було здійснене автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти в розмірі 23 грн. 64 коп., яке не може рахуватися як дія позичальника, спрямована на погашення заборгованості за власної волі, ПАТ КБ «ПриватБанк» мав би звернутися із позовом про стягнення заборгованості до 21.02.2017 року.

Проте, з цим позовом Банк звернувся до суду лише 18.10.2017 року, тобто поза межами трирічного строку звернення до суду за захистом своїх прав, який в даному випадку рахується з часу здійснення останнього платежу.

Вказані обставини свідчать про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Застосовуючи строк позовної давності, суд також враховує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду допустимих та достовірних доказів на підтвердження дотримання Банком трирічного строку звернення до суду з позовом.

З огляду на викладені обставини, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити у повному обсязі, внаслідок пропуску Банком строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В.В.Калюжна