Справа № 2/331/722/2018
ЄУН № 331/2869/18
16 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Антоненко М.В.,
при секретарі Андрієнко С.О.,
В обґрунтування позову зазначено, що 14 квітня 2017 року між кредитною спілкою «Славутич-Кредит» та членом ВС «Славутич-Кредит» ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 128.
Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти
Однак відповідач (Позичальник) в зазначений у договорі термін грошей та відсотків за користування кредитом не повернув.
Пунктом 4.1. кредитного договору № 128 від 14 квітня 2017 року передбачено забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором шляхом укладання договору поручительства.
Пунктом 2.1. договорів поруки № 43 та № 44 від 14 квітня 2017 року передбачено, що у разі невиконання відповідачем (Боржником) своїх обов'язків згідно кредитного договору № 128 від 14 квітня 2017 року відповідач (Боржник), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (поручителі) несуть солідарну відповідальність перед позивачем (Кредитором).
Згідно ч. І ст. 553 Цивільного кодексу України «за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником».
Відповідальність за порушення Договору передбачена і ст. 554 Цивільного кодексу України: « 1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки».
Оскільки в зазначений у договорі термін грошей та відсотків за користування кредитом боржники не повернули, то, відповідно до п.6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України були вжиті заходи досудового врегулювання спору: згідно п.3.1 договорів поруки, позивач звернувся до відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з письмовою вимогою про повернення суми боргу згідно кредитного договору № 128 від 14 квітня 2017 року (листи: вих № 1309/2 від 13.09.2017р., вих № 1309/3 від 13.09.2017р. та вих № 1309/4 від 13.09.2017р. додаються). Однак відповіді на ці листи так і не надійшли, а сума боргу не була сплачена.
Відповідно до положень ст. 629 ЦК України: договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Однією з основ забезпечення стабільності грошового обороту є сумлінне виконання його учасниками як вимог закону, так і прийнятих на себе договірних зобов'язань, що прямо виражено в вимозі (принципі) належного виконання зобов'язання. Укладені договори повинні виконуватися на тих умовах, на яких було досягнуто згоди сторін, і не повинні змінюватися.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надали, в звязку з чим на підставі ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідачів на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи 14 квітня 2017 року між кредитною спілкою «Славутич-Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 128.
Відповідач ОСОБА_1 (Позичальник) в зазначений у договорі термін грошей та відсотків за користування кредитом не повернув.
Пунктом 4.1. кредитного договору № 128 від 14 квітня 2017 року передбачено забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором шляхом укладання договору поручительства.
Пунктом 2.1. договорів поруки № 43 та № 44 від 14 квітня 2017 року передбачено, що у разі невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх обов'язків згідно кредитного договору № 128 від 14 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 (Боржник), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (поручителі) несуть солідарну відповідальність перед позивачем (Кредитором).
Згідно ч. І ст. 553 Цивільного кодексу України «за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником».
Відповідальність за порушення Договору передбачена і ст. 554 Цивільного кодексу України: « 1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки».
У зв*язку з тим, що в зазначений у договорі термін грошей та відсотків за користування кредитом боржники не повернули, позивачем відповідно до п.6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом звернення до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з письмовою вимогою про повернення суми боргу згідно кредитного договору № 128 від 14 квітня 2017 року (листи: вих № 1309/2 від 13.09.2017р., вих № 1309/3 від 13.09.2017р. та вих № 1309/4 від 13.09.2017р. додаються), однак відповіді на ці листи так і не надійшли, а сума боргу на теперішній час не погашена.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку встановленим договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика повинна бути повернена позичальником протягом 30 днів з дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 611, 629, 1049, 1050 ЦК України, 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву Кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення боргу задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст судового рішення складений 16 жовтня 2018 року.
Суддя: М.В. Антоненко