Постанова

Іменем України

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2-1347/11

провадження № 61-27028св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,

заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», яка підписана представником Камшою ОлександромВікторовичем, на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року у складі судді: Крупінська С. С. та постанову апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2018 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Осіпука В. В., Русинчука М. М., в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа у справі за заявою публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_6, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_6

Заява мотивована тим, що 21 лютого 2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було прийнято рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором на користь банку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та звернення стягнення на предмет іпотеки, якими задоволено вимоги банку та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 921 768,70 доларів США, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору ОСОБА_4 звернуто стягнення на предмет іпотеки, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також судові витрати по справі.

02 лютого 2016 року виконавчий лист № 2-1347/11 від 12 січня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_6 пред'явлений до виконання у відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області. 03 лютого 2016 року державний виконавець Гриценя Г. Г. винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та копію постанови з оригіналом виконавчого листа направили на адресу банку. Станом на 10 жовтня 2017 року оригінал виконавчого листа стягувачем не отримано, рішення суду не виконано. Оскільки виконавчий лист на цей час втрачено, просив суд видати його дублікат та поновити строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2018 року, в задоволенні заяви ПАТ «ВТБ Банк» відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що стягувач має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази, проте доводи заявника не підтверджуються матеріалами справи, зокрема, заявником не зазначено та не надано в підтвердження зазначених обставин письмового доказу про направлення виконавчого документу банку, дати його направлення, акта юридичної особи щодо втрати виконавчого листа, результатів службової перевірки за фактом втрати виконавчих документів, інформації за результатом проведених виконавчих дій, тощо. Виконавчий лист № 2-1347/2011 було пред'явлено до виконання 02 лютого 2016 року, а з заявою про його видачу ПАТ «ВТБ Банк» звернулося лише 23 жовтня 2017 року, тобто, через один рік та сім місяців. За відсутності об'єктивних даних про втрату оригіналу виконавчого документу, суд зробив висновок про відсутність підстав для видачі його дубліката.

У травні 2018 року ПАТ «ВТБ Банк» через представника Камшу О. В. подало касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2018 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк не отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження і виконавчий документ, оскільки вони не направлялися на адресу банку. Оскільки виконавчий документ відсутній у відділі державної виконавчої служби, то вважає, що виконавчий документ втрачено. Вказує, що виконавчий документ щодо звернення стягнення на предмет іпотеки може бути пред'явлений до виконання до 01 лютого 2019 року. Вважає, що виконавчий документ втрачено і це підтверджується заявою-довідкою ПАТ «ВТБ Банк» від 20 листопада 2017 року та довідкою відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області від 20 вересня 2017 року і цим документам суди не надали оцінки.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відмовлено ПАТ «ВТБ Банк» у відкритті касаційного провадження в частині щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 21 грудня 2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору в користь ПАТ «ВТБ Банк» з ОСОБА_4, ОСОБА_5, та звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру ОСОБА_6 та ОСОБА_7, якими задоволено вимоги банку та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 921 768,70 доларів США, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору ОСОБА_4, звернуто стягнення на предмет іпотеки, яке належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також судові витрати по справі.

02 лютого 2016 року виконавчий лист № 2-1347/11 від 12 січня 2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки було пред'явлено до виконання у відділ ПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області.

03 лютого 2016 року державний виконавець Гриценя Г. Г. винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та копію постанови з оригіналом виконавчого листа направили на адресу банку.

Відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення ПАТ «ВТБ Банк» із заявою) замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Тлумачення частини першої статті 370 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення ПАТ «ВТБ Банк» із заявою) свідчить, що підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Встановивши, що ПАТ «ВТБ Банк» належних доказів втрати виконавчого листа не надав, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви.

Аргумент касаційної скарги про те, що банк не отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження і виконавчий документ, оскільки вони не направлялися на адресу банку, колегія суддів відхиляє. Аналіз матеріалів справи свідчить, що до заяви про видачу дубліката виконавчого листа ПАТ «ВТБ Банк» було додано копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 03 лютого 2016 року (Т. 3, а.с. 81-83).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», яка підписана представником КамшоюОлександром Вікторовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Волинської області від 16 березня 2018 року в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель