ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 жовтня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/962/18

Головуючий у першій інстанції - Павленко О.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/115/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання - Бивалькевич Т.В.

Заявник - ОСОБА_2

Стягувач - ОСОБА_3

Боржник - ОСОБА_4

Заінтересована особа - державний виконавець Ріпкінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, державний виконавець Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області,

місце ухвалення судового рішення - смт. Ріпки Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення - 25 липня 2018 року

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила замінити стягувача ОСОБА_5 у виконавчому провадженні з примусового виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2002 року у справі № 2-349/2002 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ОСОБА_2

В обгрунтування заяви ОСОБА_2 посилалась на те, що на виконанні у Ріпкинському РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області перебуває виконавче провадження №37367319 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.04.2002 року і до повноліття.

Як вказує ОСОБА_2, державним виконавцем фактично проводиться примусове стягнення аліментів з ОСОБА_4, проте її мати, ОСОБА_3, як стягувач, не вживає жодних дій для отримання цих аліментів через неприязні відносини з нею.

Заявник посилається, що вона навчається у м. Херсоні та вимушена працювати, оскільки не отримує жодної фінансової допомоги від батьків та позбавлена можливості отримувати аліменти.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Ріпкинського районного суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не враховано, що державним виконавцем проводиться фактично примусове стягнення аліментів з ОСОБА_4, але ОСОБА_3, як стягувач, не вживає жодних дій для отримання аліментів через неприязні стосунки.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що замінити сторону виконавчого провадження можна лише у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження і така сторона може бути замінена лише його правонаступником, оскільки ні стаття 442 ЦПК України, ні стаття 15 Закону України «Про виконавче провадження» наведеного судом переліку прикладів вибуття сторони не містить.

Апелянт наголошує на тому, що її мати, ОСОБА_3, не діє в її інтересах як законний представник, а відмова нею від реалізації своїх прав як стягувача є достатньою підставою вважати стягувача таким, що вибув із виконавчого провадження.

Окрім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушені норми ст.ст. 8, 41 Конституції України, п. 1 ч. 1 ст. 31, ст. 321 Цивільного кодексу України та ч.ч. 1, 3 ст. 179 Сімейного кодексу України, а також Конвенції про права дитини.

Відзиви на апеляційну скаргу учасниками розгляду справи не подавались.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною підставою для заміни сторони виконавчого провадження є її вибуття, про що може свідчити, наприклад, смерть фізичної особи або оголошення її померлою, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; ліквідація органу чи посади - суб'єкта владних повноважень; звільнення з посади чи інше припинення повноважень посадової особи - суб'єкта владних повноважень; припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення; заміна кредитора чи боржника у зобов'язанні; інші випадки заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. Проте ОСОБА_2 не надано доказів, які підтверджують вибуття стягувача у виконавчому провадженні №37367319.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.04.2002 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 08.04.2002 року і до повноліття дитини.

26.06.2002 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області ОСОБА_3 видано виконавчий лист № 2-349/2002.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ріпкинського районного управління юстиції від 04.04.2013 року відкрито виконавче провадження № 37367319 на підставі виконавчого листа № 2-349/2002 від 26.06.2002 року.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась досуду із заявою, в якій просила суд замінити стягувача ОСОБА_3 на неї, ОСОБА_2

Апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відтак, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що, оскільки сторона виконавчого провадження в особі стягувача ОСОБА_3 з виконавчого провадження не вибувала, то відсутні підстави для її заміни.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_2 не надано суду першої інстанції і не представила апеляційному суду ніяких належних і допустимих документальних доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_3 від надання фінансової допомоги та те, що вона не отримує аліменти від ОСОБА_4

Також апелянтом не надано належних і допустимих доказів на підтвердження проживання у м. Херсон, і не доведено факту навчання в навчальному закладі та факту її працевлаштування та роботи.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки вони пов»язані з питанням недотримання матір»ю ОСОБА_3 свого обов»зку щодо спрямування аліментів наутримання дочки, яка за таких обставин бажає особисто отримувати аліменти від батька, посилаючись, зокрема, на те, що проживає окремо від батьків.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім»я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участьу розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відтак, апеляційний суд приходить до переконання, якщо ОСОБА_2 бажає особисто отримувати від батька аліменти на своє утримання, вона має право звернутися до суду з відповідним позовом про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на свою користь, а не у порядку вирішення процесуального питання щодо заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року - відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23 жовтня 2018 року.