14.09.2018 Єдиний унікальний номер 205/4457/18
Єдиний унікальний номер 205/4457/2018
Провадження № 2/205/2442/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року позов залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 10 липня 2018 року позивачем було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа відділ формування та ведення реєстру тергромади Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, було закрито.

Позивач у своєму позові посилається на те, що на підставі договору дарування від 19 березня 2003 року вона є власницею квартири АДРЕСА_1. В квартирі, що належить позивачеві, зареєстровані, окрім позивача, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2, але фактично проживає лише позивач. У квітні 2003 року до позивача звернулась ОСОБА_3 з проханням тимчасово зареєструвати її у квартирі, згодом - у 2007 році з тим самим проханням - ОСОБА_2 В дійсності відповідачі ніколи за вказаною адресою у квартирі не проживали, речей у ній не мають, комунальні послуги не сплачували та ремонт не здійснювали. Перешкод у проживанні відповідачам позивач не чинила і не чинить. Добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою.

Відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачами відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено.

Третій особі у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову або відзиву до суду подано не було.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 19 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 1831, ОСОБА_1 є власником 14/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с.8). Право власності у встановленому законом порядку 16 квітня 2003 року було зареєстровано КП «ДМБТІ», реєстраційний номер 301602, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 9). Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб № б/н, виданої Новокодацькою районною у м. Дніпрі радою, у спірній квартирі зареєстровано позивача та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 13). Також зазначено, що станом на 25 червня 2008 року діти в квартирі не проживають, матеріально не допомагають.

Відповідно до акту, складеного 04 квітня 2018 року сусідами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та завіреним головою квартального комітету № 17 Безгіновою Л.А., ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі з дати реєстрації і ніколи не проживали, комунальні послуги не сплачують (а.с. 14).

На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідачі не є власниками (співвласниками) квартири № 2, розташованої у м. Дніпрі по провулку Кибальчича, буд. № 47 не проживають в ній і ніколи не проживали, їх речей у квартирі, належній позивачу, немає, комунальні послуги не сплачують, суд доходить висновку, що відповідачі втратили право користування спірною квартирою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 352 гривні 40 коп. (704 гривні 80 коп./ 2 = 352 гривні 40 коп.) з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 29, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-5 ст. 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49019, АДРЕСА_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 49019, АДРЕСА_2) такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49019, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: 49019, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 49019, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: 49019, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: