Справа № 452/336/17
Р І Ш Е Н Н Я
"25" червня 2018 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі головуючого судді Кравціва В.І.,
секретар Макаревич Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 про припинення правовідносин поруки та договору поруки,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
Тобто, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб»єктивне право кредитора.
Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.
Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов»язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов»язки сторін кредитного договору.
Як вбачається зі змісту Кредитного договору Боржник первинно взяв на себе зобов»язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15 травня 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.
Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов»язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та розділом 6 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надсилавши відповідні вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.
Тому, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.
Як вбачається з представленого до суду розрахунку, після даних вимог боржник продовжив виконувати свої права та обовязки відповідно до первинних умов Крекдитного договору - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів до 29 серпня 2013 року, коли боржник перестав погашати кредит.
Отже, заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 29 серпня 2013 року до 15 вересня 2014 року (часу звернення позивача до суду) у зв»язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процетів за користування ним.
Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов»язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки, відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред»явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 14 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред»явлення вимог до поручителя.
У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань шодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якшо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якшо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов»язання.
Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов»язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Строк виконання основного зобов»язання сплинув після порушення ОСОБА_2 строків погашення кредиту у відповідності до графіку погашення кредиту згідно умов кредитного договору. Протягом шести місяців з моменту прострочення ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя свої вимоги не пред'явив. Тому, відповідно до приписів ч. 4 статті 559 ЦК України його, Короля, порука за договором поруки припинилася.
Ураховуючи обставини, які склались між ним, позивачем, та ПАТ «УкрСиббанк», строки виконання зобов'язань та інші умови закріплені в кредитному договорі та договорі поруки, момент вчинення дій та дії вчинені ПАТ «УкрСиббанк» вважає, що правовідносини поруки та сам договір поруки, який укладений ним, Королем, з Банком є припиненим в силу вимог ч. 4. ст. 559 ЦК України.
Крім того, додатковою угодою від 20.04.2012 до Кредитного договору вносились зміни, які збільшували та розширювали межі його відповідальності.
Зокрема, дані зміни, на його переконання, призвели до того, що за кредитним договором виникло прострочення погашень зі сторони позичальника, умови реструктуризації, закріплені у вказаній додатковій угоді, збільшили суму вимог банку як до ОСОБА_2 так і до нього, Короля.
Унаслідок цих змін основного зобов»язання сума відсотків по сплаті за отриманий ОСОБА_2 кредит збільшилась як і порядок погашення заборгованості. У встановленій формі відповідних змін до договору поруки внесено не було, його, позивача, погодження на такі зміни не отримано і тому є всі підстави вказані у ч. 1 ст. 559 ЦК України для припинення поруки.
Згідно п. 3.1. Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором.
Пунктом 1.2. Договору поруки визначено, що Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума Основного договору - 24 330 (двадцять чотири тисячі триста тридцять) швейцарських франків; термін виконання основного зобов'язання - «20» квітня 2022 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобовязання.
Відповідно до пункту 1.3. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.
Відповідно до пункту 1.4 Договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
Тобто, договором поруки встановлено термін дії до квітня 2022 року.
Визначення початку перебігу шестимісячного строку на предявлення вимог до поручителя з наступного дня після дати останнього платежу не дає підстав для висновку про припинення поруки в повному обсязі та суперечить правовим позиціям Верховного суду України у справах № 6-190цс14, № 6-75цс14, № З-1202гс15, № 6-1301цс15, за якими початок перебігу такого строку повязаний з настанням строку виконання основного зобовязання в повному обсязі або датою зміною строку виконання основного зобовязання.
Несплата щомісячних платежів не тягне за собою зміну строку виконання основного обов'язання, а отже не дає підстав для початку перебігу строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зважаючи, що строк виконання основного зобов'язання не настав, то шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя на момент предявлення ПАТ «УкрСиббанк» позову про стягнення заборгованості не сплинув і підстави для застосування 4 ст. 559 ЦК України для припинення поруки - відсутні.
З огляду на це, перебіг шестимісячного строку для припинення поруки розпочинається з настанням строку виконання основного зобов'язання у повному
обсязі (20.04.2022) або у разі застосування кредитором права на дострокове повернення кредитних коштів (яке повинно реалізовуватись відповідно до умов Кредитного договору).
Із позовом про солідарне стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 5 вересня 2014 року, тобто в межах, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, у звязку чим підстави для визнання поруки припиненою відсутні.
Щодо припинення договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.
Позивач у позовній заяві зазначає, що ПАТ «Укрсиббанк» збільшив обсяг його відповідальності, укладаючи 20.03.2012 з позичальником ОСОБА_5 угоду 1 до кредитного договору.
ПАТ «Укрсиббанк» не погоджується з твердженнями позивача, що про дану ОСОБА_5 угоду він дізнався лише із тексту позовної заяви.
20 березня 2012 року між ПАТ «Укрсиббанком» та ОСОБА_1 було укладено ОСОБА_5 угоду №1 до Договору поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року, відповідно до якої Поручитель надав згоду забезпечувати змінене зобовязання.
Ураховуючи наведене твердження Позивача про припинення Договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України є безпідставним.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про судове засідання, що відомо із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявилася без повідомлення причин, у зв»язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності.
Вислухавши пояснення учасників справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, керуючись таким.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;
4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;
5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
6) як розподілити між сторонами судові витрати;
7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;
8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Надання кредиту здійснюється з 20 квітня 2007 року по 20 квітня 2017 року.
Позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 20 квітня 2017 року якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14 Договору (а. с. 9-18).
Згідно п. 1.4. цього договору поруки відповідальність поручителя та боржника є солідарною.
Договорі і вирішили викласти пункт 1.2.1. Договору у новій редакції, а саме: «Позичальник зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 20 квітня 2022 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.
Також, сторони домовилися викласти Додаток № 1 до Договору у наступній редакції, що додається (Додаток № 1 до цієї ОСОБА_5 угоди).
ОСОБА_6 домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором.
Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме, з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості (а.с.190, 191-194).
Тобто, із вказаної додаткової угоди вбачається, що змінився строк повернення кредиту та змінився порядок і розмір процентної ставки, що свідчить про те, що збільшується обсяг відповідальності Позичальника.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов»язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов»язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки (тощо).
Таким чином, у зобов'язаннях, в яких бере участь поручитель, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.
У пункті 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов»язується зі зміною забезпеченого зобов»язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов»язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.
Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.
ОСОБА_5 угоди № 1 до Договору поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року (згода забезпечувати змінене зобов»язання) від 20 березня 2012 року видно, що між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено цю ОСОБА_5 угоду про таке: у зв»язку з укладенням між Банком та ОСОБА_2 ОСОБА_5 угоди № 1 від 20 березня 2007 року сторони домовилися, що поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов»язання, що забезпечується Договором, а саме: кінцевий термін виконання основного зобов»язання 20 квітня 2022 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов кредитного договору; графік погашення кредиту. Всі інші умови Кредитного договору залишаються без змін (а.с. 195).
Однак, із вказаної ОСОБА_5 угоди не вбачається, що поручителю відомо про збільшення процентної ставки, так як у вказаній угоді зазначено лише щодо кінцевого терміну погашення кредиту та графіку погашення кредиту, зазначено, що всі решта умови Кредитного договору залишилися без змін.
Згідно п. 2.1. Договору поруки від 20 квітня 2007 року кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови Основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується відповідальність.
Під згодою Поручителя ОСОБА_6 розуміють візування Поручителем змін до Основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін (а.с. 7).
Таким чином, збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке в порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК (постанова Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року у справі N 6-67цс11; постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 20 лютого 2013 року у справі N 6-172цс12; від 25 вересня 2013 року у справі N 6-97цс13).
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання припиненим з 20 березня 2012 року договору поруки від 20 квітня 2007 року з підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.
У зв»язку з тим, що порука ОСОБА_1 припинена з 20 березня 2012 року з підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України, то його позовні вимоги про припинення правовідносин поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є безпідставними.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1задовольнити частково.
Визнати припиненим з 20 березня 2012 року договір поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (попередня назва Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк») і ОСОБА_1.
У решті частині позову про визнання правовідносин поруки припиненими відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення буде складено 6 липня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, року народження, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, 82000, реєстраційний номер облікової картки платника податків .

Представник позивача: ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 82172, реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідач: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», пров. Московський, 60, м. Харків.

Представник відповідача: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4/кв. 4а, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, року народження, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5, 81400, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Суддя