Справа № 185/8622/18
Провадження № 2-з/185/67/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Врона А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визначення порядку користування будинком, визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, включення транспортного засобу до складу спільного сумісного майна набутого подружжям за час шлюбу, скасування державної реєстрації транспортного засобу, вилучення транспортного засобу та передачі транспортного засобу подружжю та стягнення компенсації за половину вартості автомобіля, в якій просить заборонити ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження транспортного засобу марки CHEVROLET LACETTI, сріблястого кольору, 2012 року випуску, номер шасі KL1NF19B1CK783361.

У заяві посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про поділ спільно майна подружжя, вже під час звернення до суду їй було відомо, що відповідач - ОСОБА_3 вже уклав договір відчуження транспортного засобу набутого ними за час шлюбу на користь своєї матері - ОСОБА_4. Таке відчуження він здійснив без відома та без згоди на це своєї дружини - ОСОБА_1. Відповідач вже розпорядився спільним майном на власний розсуд не маючи на це згоди дружини. Також ОСОБА_4 погодилась підписати договір відчуження автомобіля без письмової згоди другого з подружжя. Отже вони свідомо недобросовісно діяли з метою виведення автомобіля з обсягу майна набутого подружжям за час шлюбу. Серед заявлених позовних вимог є вимога про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, включення транспортного засобу до складу спільного сумісного майна набутого подружжям за час шлюбу, скасування державної реєстрації транспортного засобу, вилучення транспортного засобу та передачі транспортного засобу подружжю. Оскільки позивачу відомо, що відповідач вчиняє всі дії, які б перешкоджали справедливо поділити між ними все спільно набуте майно, та теперішнім власником автомобіля є мати відповідача, яка завжди буде діяти в інтересах свого сина і може в звязку із тим, що позивач звернулась до суду із вимогою щодо спільно набутого автомобіля, укласти інший договір відчуження даного автомобіля на користь третьої особи, що в майбутньому може ускладнити або зробить неможливим виконання рішення суду. Оскільки спірний транспортний засіб вже перебуває у власності матері відповідача і є реальна загроза повторного відчуження даного автомобіля на користь третьої особи, з метою захисту прав позивача на спірний автомобіль, ефективним способом захисту її прав буде обрання, як виду забезпечення позову заборону вчиняти будь - які дії спрямовані на відчуження транспортного засобу, оскільки він був придбаний подружжям за час шлюбу і тому автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Провадження у справі № 185/8622/18 (провадження № 2/185/4265/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визначення порядку користування будинком, визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, включення транспортного засобу до складу спільного сумісного майна набутого подружжям за час шлюбу, скасування державної реєстрації транспортного засобу, вилучення транспортного засобу та передачі транспортного засобу подружжю та стягнення компенсації за половину вартості автомобіляна дату розгляду заяви про забезпечення позову не відкрито, направлено запит до адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача відповідно до ч. 1 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, заявник має обґрунтувати необхідність застосування саме такого виду заходу забезпечення позову, який (які) вказаний (вказані) в заяві про забезпечення позову.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Крім того, у пункті 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно довідки Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області № 31/4-1247/2761 від 17.10.2018 року, станом на 17 жовтня 2018 року автомобіль марки Chevrolet Lacetti, 2012 року випуску, кузов номер KL1NF19B1CR783361, державний номер НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, з довідки вбачається, що вищевказаний транспортний засіб було перереєстровано 20 жовтня 2016 року на ОСОБА_4 на підставі договору укладеному з ОСОБА_3, тобто, матеріалами справи підтверджується виникнення реальної загроза невиконання рішення суду.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що предметом спору у даній справі є, зокрема, право власності на транспортний засіб, щодо якого позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4 та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу марки CHEVROLET LACETTI, сріблястого кольору, 2012 року випуску, номер шасі KL1NF19B1CK783361, державний номер НОМЕР_2.

Керуючись ст. 150-153, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Заборонити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, остання відома адреса реєстрації місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, та іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу марки CHEVROLET LACETTI, 2012 року випуску, номер шасі KL1NF19B1CK783361, державний номер НОМЕР_2.

Копію ухвали направити до Територіального сервісного центру 1247 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області (вул. Дніпровська, 334а, м. Павлоград, Дніпропетровська обл.).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: ОСОБА_5