ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/38/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Щавурська Н. Б.,

за участі секретаря ОСОБА_1

та сторін представника начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2, представника АТ Укрексімбанку - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10311/18 за апеляційною скаргою начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2018 року, ухваленої суддею Вийванко О.М., повний текст ухвали суду складено 6 червня 2018 року, у справі за поданням начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про примусове проникнення до приміщення, апеляційний суд ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Будного, 3 та належить ОСОБА_5 для вилучення проданого майна, яке належало спільному підприємству Лімус.

В обґрунтування вимог зазначає, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження № 44445124 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом № 607/1805/13-ц від 05.08.2014 про стягнення солідарно з Сабуліс Ремігіюс, спільного підприємства "Луміс" на користь РПТ «Державний експертно-імпортний банк України» в особі філії AT "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за кредитним договором № 66206С8 від 01.08.2006 року в сумі 171611,22 дол. США, що еквівалентно 1 371688,49 грн. , 45000,00 грн. пені за прострочення зобов'язань та 3 441,00 грн. судового збору.

Заявником зазначено, що ОСОБА_5 надсилались вимоги, на які він ніяким чином не відреагував та під час здійснення неодноразових виходів державним виконавцем за адресою, вказаною у виконавчому документі, однак до помешкання останнього потрапити не вдалося, про що державним виконавцем складено відповідні акти.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд задовольнити подання та дозволити примусово проникнути до приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Будного, 3 та належить ОСОБА_5 для вилучення проданого майна, яке належало спільному підприємству «Луміс».

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2018 року відмовлено у задоволенні подання начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 про примусове проникнення до приміщення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення подання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що неодноразово ОСОБА_5, який не є стороною у виконавчому провадженні, але у володінні якого перебуває реалізоване майно боржника, направлялись виклики про явку до державного виконавця для узгодження дати про відкриття приміщення і передачі майна новим власникам, але вказані виклики були ним проігноровані. До державного виконавця Брояк В.В. жодного разу не з'являвся. При здійсненні виконавчих дій та зверненні до суду з подання про примусове проникнення до житла державним виконавцем були дотримані вимоги Закону України Про виконавче провадження.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_5 не поступив.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_2 та представник АТ Укрексімбанку - ОСОБА_3 підтримали вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_5 в апеляційну інстанцію не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому у відповідності до вимог ст. 372 ч.2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні подання начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо доцільності та необхідності примусового проникнення до приміщення по вул. Будного, 3 в м. Тернополі, яке належить ОСОБА_5, який не є учасником виконавчого провадження, для вилучення проданого майна, що перебувало у власності СП Луміс.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження № 44445124 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонний судом № 607/1805/13-ц від 05.08.2014 про стягнення солідарно з Сабуліс Ремігіюс, спільного підприємства "Луміс" на користь РПТ «Державний експертно-імпортний банк України» в особі філії AT "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за кредитним договором № 66206С8 від 01.08.2006 року в сумі 171611,22 дол. США, що еквівалентно 1 371688,49 грн. та 45000,00 грн. пені за прострочення зобов'язань та 3 441,00 грн. судового збору.(а.с.5).

20.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.(а.с.6).

Згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 20.09.2017 року СП ЛІМУС належало: холодильник Detroit$, холодильна вітрина для замороження продуктів Linde; холодильна вітрина для молочних продуктів (з секції 3 відділення); холодильна вітрина (4 секції по 2 відділення); холодильна шафа (3-х дверна) та яке знаходиться за адресою вул. Будного, 3а в м. Тернополі.(а.с.7-8).

Вищевказане майно реалізоване на прилюдних торгах, а кошти від реалізації майна згідно протоколів надійшли на депозитний рахунок відділу та платіжних доручень перечислені стягувачу.(а.с.10).

Представник як ДВС, так і банку вважають, що дане майно знаходиться за адресою м. Тернопіль вул. Будного № 3 в закритому приміщенні, яке належить ОСОБА_5, який не є стороною у виконавчому провадженні, але стверджується актом державного виконавця від 03.04.2018 року, згідно якого виходом державного виконавця за адресою м. Тернопіль вул. Будного, 3а встановлено, що майно знаходиться в даному приміщенні.(а.с.9).

Державним виконавцем 29.03.2018 року за вих. № 2544/03.3.32 та 16.04.2018 року за вих. № 3523/03.3-32 рекомендованими листами на адресу ОСОБА_5 скеровано вимоги, в яких зобов'язано останнього з'явитися до відділу примусового виконання рішень щодо з'ясування та узгодження дати відкриття приміщення за адресою м. Тернопіль вул. Будного, 3 для передачі власникам проданого майна. Проте на виклики державного виконавця Брояк В.В. не з'являється.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Статтею 53 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, перебувало в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає та реалізує його в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається в примусовому порядку.

В матеріалах справи є акт опису майна боржника СП Луміс від 20.09.2017 року за адресою м. Тернопіль, вул. Будного 3а та акт від 03.04.2018 року про те, що приміщення за даною адресою закрите і в ньому знаходиться описане майно. Доказів про те, що описане майно знаходиться саме в приміщенні по вул. Будного, 3, належного ОСОБА_5 і який не є учасником виконавчого провадження, матеріали справи не містять. Крім того, у матеріалах справи відсутні запити до ОСОБА_5 про надання ним відомостей про наявність майна боржника саме у нього. Є тільки виклики про явку ОСОБА_5 до виконавця.

Голослівними є посилання представників як заявника, так і банку про те, що в акті від 03.04.2018 року допущена помилка щодо адреси не по вул. Будного, 3а, а має бути вул. Будного, 3, м. Тернополя.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду щодо відмови у задоволенні подання про примусове проникнення до приміщення ОСОБА_5, а також невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що подання начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 про примусове проникнення до приміщення по вул. Будного,3, належного ОСОБА_5 не підлягало до задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 11 жовтня 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

ОСОБА_6