Справа №265/6455/18
Провадження №2/265/1573/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначали, що вона є власником квартири № 73 у будинку № 66 по бул.Морському в м.Маріуполі на підставі біржового контракту від 11.12.1998р., яке зареєстровано в Маріупольському БТІ 22.12.1998р. У липні 2018р. вона звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_2 з метою посвідчення договору купівлі-продажу квартири, проте їй було відмовлено, оскільки відсутній документ, який підтверджує право власності, а саме позивачкою було втрачено оригінал біржового контракту. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру.

Позивачка та її представник за договором адвокат ОСОБА_3 до судового засідання не зявились, останній надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № 73 у будинку № 66 по бул.Морському в м.Маріуполі, що підтверджується копією біржового контракту №23687 (договору купівлі-продажу) від 11.12.1998р., укладеного на Маріупольський універсальній товарній біржі, довідкою МКП «Маріупольське БТІ» № 3134 від 11.09.2017р., якою підтверджено факт реєстрації вказаного біржового контракту в МКП «Маріуполське БТІ 22.12.1998р. Відповідно до технічної інвентаризації, проведеній 13.09.2017 року, вказана квартира є двокімнатною, загальною площею 52,2 кв.м., житлова 30.1 кв.м. (а.с. 7-8).

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 16 липня 2018 року, ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відмовлено у посвідчені договору купівлі-продажу квартири № 73 в будинку № 66 по бул.Морському в м.Маріуполі, у звязку з відсутністю оригіналу документа, що підтверджує право власності. (а.с.9)

За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Відсутність можливості отримати дублікат втраченого біржового-контракту, оскільки Маріупольська універсальна товарна біржа припинила свою діяльність, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачкою в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, зокрема відомостями МКП «Маріупольське БТІ», сумніву у їх достовірності у суду не має, визнання права власності на квартиру не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру № 73 в будинку № 66 по бул.Морському в м.Маріуполі.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру № 73 в будинку № 66 по бул. Морському в м.Маріуполі Донецької області, загальною площею 52,2 кв.м., житлова площа 30,1 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: м. Маріуполь, 87505 бул. Морський, 66-73, ІПН: НОМЕР_1.

Представник позивача: адвокат ОСОБА_3, адреса: м. Маріуполь, 87515 пр. Миру, 63/2-14

Відповідач: Маріупольська міська рада, юридична адреса: м.Маріуполь, пр.Миру,70.

Повний текст судового рішення складено 18 жовтня 2018 року.

Суддя І. М. Міхєєва