Справа № 199/2570/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, Центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та просив позбавити його батьківських справ відносно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03 жовтня 2016 року на обліку управління - служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради перебуває дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини - ОСОБА_5 батьком є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати малолітньої дитини - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Амур-Нижньодніпровське відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 07.08.2017 року № 45.1.4518 повідомило УССД АНД райради, що батько дітей - ОСОБА_2, 1983 року народження мешкає окремо, участі у догляді та вихованні дітей не приймає.

За інформацією Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №348 Дніпровської міської ради» ОСОБА_2 за період перебування ОСОБА_5 в дошкільному навчальному закладі (останній день відвідування - 19.12.2017) не з'являвся, не цікавився її життям, участі у вихованні не брав.

За результатми планових обстежень умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, умови проживання задовільні, в коридорі розкиданий дитячий одяг, в квартирі не прибрано, речі розкидані по підлозі.

Під час виходу в родину 20.12.2017 року з бабусею ОСОБА_7 проведено профілактичну бесіду. В свою чергу, вона пояснила, що за станом здоров'я не має можливості надати належний догляд за онуками і звернулась з заявою щодо тимчасового влаштування дітей. За її словами, батько ОСОБА_5 має схильність до вживання алкоголю, не приймав участі у вихованні дитини.

Під час виходу в родину 27.12.2017 року з'ясовано, що батько має намір забрати в свою родину доньку ОСОБА_5.

В УССД батькові надані роз'яснення т перелік документів, який необхідно зібрати на розгляд та перелік документів, який необхідно зібрати та надати на розгляд комісії з питань захисту дитини щодо вирішення питання повернення ОСОБА_5 в сім'ю. але станом на 04.04.2018 року батько до управління-служби у справах дітей документів не надав та запрошення на засідання комісії ігнорує.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач самоусунувся від виховання та матеріального утримання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, чим порушує її права, ухиляючись від виконання батьківських обов'язків.

Позивач просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1983 року народження, батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов'язки опікуна.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки любить свою доньку, постійно відвідує її у дитячому будинку, бажає забрати її до себе.

Представники третіх осіб, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Суд, вислухав пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Мати дитини, ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Наказом від 03 жовтня 2016 року за № 33 Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпрі ради ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, взята на облік, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідно довідки за № 121/02-06 від 30.03.2018 року Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок» ОСОБА_5 перебуває у закладі з 18.12.2017 року по теперішній час, за це час батько відвідував дитину 14 разів.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради «Про доцільність батьківських прав ОСОБА_2, 1983 року народження, відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, 28.11.2012 року» за № 4/4-472 від 11.04.2018 року, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування виконкому Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпропетровську ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, 1983 року народження стосовно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 працював з 01 жовтня 2017 року на випробувальному терміні у Приватному підприємстві «Гарантія Плюс», а з 01 січня 2018 року офіційно працевлаштований на вказаному підприємстві на посаду оператора станку плазменного різання.

Згідно відповіді на запит заступника начальника - начальника СВ Новомиколаївського АП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 27.10.2017 року за № НОМЕР_1 «Дніпропетровський наркологічний диспансер «ДОР» повідомив, що ОСОБА_2 під диспансерно-динамічним наглядом у лікря-нарколога перебував з 05.12.2012 року з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, включно з кофеїном. Знятий з обліку з 20.02.2013 року по закінченню строку нагляду.

Відповідно до характеристики Голови правління ЖБК № 378 від 25.12.2017 року за № 2272 ОСОБА_2 за час, який він мешкає в будинку, конфлікту з мешканцями будинку не мав. Дотримується правил проживання в будинку, приймає участь у житті будинку, надає посильну допомогу в утриманні будинку та прибудинкової території. Побутові умови задовільні.

Згідно акту обстеження умов проживання відповідача від 27.12.2017 року № 034130-1 встановлено, що житлові умови задовільні, в квартирі чисто та прибрано, кімнаті мебльовані меблями тривалого та нового вжитку, батько має намір забрати в свою родину доньку ОСОБА_5 Євгенівнута йому роз'яснено правові аспекти повернення дитини у сім'ю.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Також необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

А у справі «Савіни проти України» Європейський суд з прав людини в рішенні зазначив, що хоча національним органам

надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо

встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати

що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її

коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення зазначених вимог позивачем хоча доведено нехтування відповідачем певними обов'язками щодо виховання своєї дитини, проте, позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5, не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батьком щодо належного виконання своїх обов'язків. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачу необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дитини.

Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток.

Керуючись ст.ст. 164, 166, 170, 180 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 5, 12, 13, 264-266 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

У позовних вимогах Органу опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпрі ради в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання ними батьківських обов'язків.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя