У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2018 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Тхір О.А., ознайомившись з матеріалами заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням умов попереднього договору та інших сум,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2018 року справу було направлено за підсудністю до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 18.10.2018 року справу було розподілено та 19.10.2018 року передано для розгляду судді Тхір О.А. Позивач у позовній заяві просить стягнути з ТОВ «Торнадо» 10 000 доларів США, що еквівалентно 264 379, 83 грн., 66 675 грн., 48 421, 67 грн. інфляційних витрат, 30 000 грн. моральної шкоди, на її користь, посилаючись на те, що відповідач не виконав умов попереднього договору.

До позовної заяви представником позивача додано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить ТОВ «Торнадо» та заборонити вчиняти які-небудь дії щодо відчуження, передачі в іпотеку, або здійснювати будь-які інші нотаріальні дії щодо належного ТОВ «Торнадо» нерухомого майна та винести ухвалу, якою зобовязати позивача надати зустрічне забезпечення шляхом внесення протягом двадцяти днів з дня постановлення даної ухвали на депозитний рахунок Хустського районного суду Закарпатської області грошових коштів у розмірі 1 (одна) грн., докази чого надати суду протягом вказаного строку.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, письмовими документами доданими до заяви, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Ознайомившись із заявою про забезпечення доказів, доданими до неї документами, та перевіривши її на відповідність вимогам, встановленим ст. 151 ЦПК України, встановлено, що заява про забезпечення доказів не відповідає таким вимогам.

Так, заявником та її представником у заяві не зазначено відомостей про те, на яке конкретно майно відповідача слід накласти арешт та де воно розташоване, яке конкретно майно слід заборонити відповідачеві відчужувати, передавати в іпотеку, або здійснювати будь-які інші нотаріальні дії (та які саме інші нотаріальні дії), а також на зазначено якою є дійсна чи орієнтовна вартість майна, на яке представник позивача просить накласти арешт.

Тобто, встановлено, що заявником та її представником не зазначено обовязкові відомості, необхідні для забезпечення позову (не конкретизовано майно, арешт на яке він просить накласти, не зазначено інформацію, необхідну для належної ідентифікації майна, без якої забезпечення позову є неможливим), до заяви про забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів про належність майна, на яке позивач просить накласти арешт, відповідачу на час звернення з заявою до суду, не викладено обґрунтування необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову як арешт майна.

Крім того, відсутність вказівки на конкретне майно та орієнтовну його вартість, є порушенням ч. 3 ст. 150 ЦПК України, оскільки, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що відомості про вартість майна, на яке представник позивача просить накласти арешт, та відомості про таке майно відсутні, суд при розгляді такої зави буде позбавлений можливості встановити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими представником позивача вимогами.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає поверненню, оскільки судом встановлено, що вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Суд роз'яснює, що повернення вказаної заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.149-151, 153, 260, 262, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник адвокат ОСОБА_1, про забезпечення позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торнадо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів у звязку з невиконанням умов попереднього договору та інших сум повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення через Ужгородський районний суд Закарпатської області в порядку, визначеному ст. 354- 356 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_4