Справа № 308/5040/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2018 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Собослой Г.Г.,

секретарі -Терпай С.М.,

за участі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року (Головуючий - Данко В.Й.) у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування пункту рішення та містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування пункту рішення та містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 30.09.2015 року виконкомом Ужгородської міської ради прийнято рішення №309 «Про переведення житлових приміщень у нежитлові». Пунктом 1.1. даного рішення виконкому було надано дозвіл на переведення з житлового приміщення у нежитлове квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,2 кв.м., яка належить ОСОБА_4, з функціональним призначенням - офісне приміщення. Вважає що вказаний пункт рішення суперечить вимогам житлового законодавства, є противоправним та підлягає скасуванню. Так з матеріалів наданих ОСОБА_4 слідує, що для вирішенням питання про переведення житлового приміщення у нежитлове додано довідку де власниця квартири №20 ОСОБА_3 надає згоду на переведення квартири гр. ОСОБА_4 в офісне приміщення. Вказує, що така згода дійсно існує, але як протокол намірів за умови проведення ОСОБА_4 у своєму приміщенні перебудов, щоб нічого не заважало сім'ї ОСОБА_3 нормально жити, а саме зробити шумоізоляцію, ліквідувати один з двох виходів, а головний вхід продумати таким чином, щоб відвідувачів не зазирали в щільно розташовану лоджію. Зазначає, що відповідач жодних із своїх обіцянок не виконала. Водночас ОСОБА_5, яка проживає в даній квартирі з травня 2011 року своєї згоди переведення приміщення не надавала. Таким чином передбачена порядком згода всіх повнолітніх власників та жителів суміжних квартир відсутня.

Також вказує, що 15.07.2016 року відповідач отримала від Управління архітектури та містобудування Ужгородської міської ради містобудівні умови та обмеження під магазин з кафетерієм на основі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №309 від 30.09.2015 року.

Вказує, що видача дозвільного документа - містобудівних умов та обмежень 15.07.2016 року для «Реконструкції власного нежитлового приміщення під магазин з кафетерієм з влаштуванням входу з вулиці по АДРЕСА_5 є незаконним, зокрема, тому що видані містобудівні умови і обмеження на основі вказаного рішення, яким гр. ОСОБА_4 надано право змінити функціональне призначення своєї квартири АДРЕСА_2 не на магазин з кафетерієм, а на офісне приміщення що суперечить порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

10.10.2017 року представником позивач подано заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просив суд визнати незаконним та скасувати п.1.1 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №309 від 30.09.2015 року про надання дозволу на переведення з житлового приміщення у нежитлове приміщення квартири АДРЕСА_3, загальною площею 44,2 кв.м., яка належить на праві привітної власності ОСОБА_4, функціональне призначення - офісне приміщення; визнати незаконним та скасувати надані ОСОБА_4 Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради 15.07.2016 року містобулівних умов та обмеження забудови земельної ділянки №87/20-17/2016 року для «реконструкції власного нежитлового приміщення №1 під магазин з кафетерієм з влаштуванням входу з вулиці по АДРЕСА_1

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення, просила скасувати рішення суду, та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради №309 від 30.09.2015 року надано дозвіл на переведення з житлового приміщення у нежитлове квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 Функціональне призначення офісне приміщення.

Відповідно до Тимчасового порядку переведення житлових будинків і приміщень (квартир) у нежитлові у м. Ужгород, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради №210 від 22 липня 2011 року, переведення житлового будинку, приміщення (квартири) у нежитлові проводиться у випадку зміни функціонального призначення житлового будинку, приміщення (квартири) (пункт 1.5).

Пунктами 1.6. 1.7 вказаного порядку передбачено, що переведення може бути здійснено тільки за умови, що сім'я власника має житлову площу відповідно до санітарних норм. Житлове приміщення (квартира, будинок), стосовно якого вирішується питання щодо переведення із житлового у нежитловий фонд для розміщення в ньому об'єкта певного виду діяльності, повинно відповідати наступним умовам: - перебувати в приватній власності; -житловий будинок, у якому знаходиться таке приміщення, не повинен бути ветхим, внесеним до графіків зносу, мати наявні пошкодження огороджуючих та несучих конструкцій, належати до об'єктів культурної спадщини; - у ньому не повинно бути зареєстровано мешканців; - розташовано у цокольних, перших поверхах багатоповерхових будинків (крім приміщень на другому поверсі будинку, якщо воно розташовано безпосередньо над нежитловим) або відокремлено збудовані житлові будинки (або їх частини), які є у приватній власності, для розміщення в них об'єктів невиробничої сфери. - мати можливість облаштування окремого входу, орієнтованого на вулицю.

Згідно пункту 2.1 вказаного порядку, для вирішення питання переведення житлових приміщень у нежитлові власник житла надає до виконкому міської ради наступні документи: - заяву (власника приміщення або уповноваженої за дорученням особи з додаванням копії доручення, засвідченого нотаріально) на ім'я міського голови із зазначенням цільового призначення приміщення; - нотаріально завірену копію документа, яка підтверджує право власності на житлове приміщення, та свідоцтво або витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий КП " БТІ м.Ужгорода, давність видачі якого не повинна перевищувати 3 місяці); - довідки відповідних підприємств, які надають мешканцям міста послуги з постачання води, газу, теплової та електричної енергії, обслуговування житлових будинків та прибудинкових територій, про відсутність заборгованості по оплаті цих послуг по приміщенню, відносно якого вирішується питання переведення його в нежитловий фонд та місцем реєстрації власника; - довідка про відсутність проживаючих та зареєстрованих осіб за адресою приміщення, що переводиться до нежитлового фонду; - документи про забезпечення сім'ї власника житлом, яке відповідає санітарним нормам для постійного проживання; - дозвіл опікунської ради про зміну статусу приміщення (якщо власником є неповнолітня особа); - письмову згоду всіх повнолітніх власників та мешканців суміжних квартир 1-го та 2-го поверхів з квартирою, зазначеною в заяві, щодо її перепланування та переобладнання для подальшого використання за певним призначення (додаток 2). У разі розміщення квартири в будинку житлово- будівельного кооперативу або де створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - виписку з протокольного рішення загальних зборів; - копія технічного паспорту на житлові приміщення (житлові будинки); - відомості про державну реєстрацію (для юридичних осіб, свідоцтво про реєстрацію, статут, витяг з бази даних ЄДРПОУ); - паспортні дані (для фізичних осіб).

ОСОБА_4 отримала письмову згоду всіх повнолітніх власників та мешканців суміжних квартир першого та другого поверху з квартирою по АДРЕСА_1

15.07.2016 року Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради ОСОБА_4 надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №87/20-17/2016 для «Реконструкції власного нежитлового приміщення під магазин з кафетерієм з влаштуванням входу з вулиці по АДРЕСА_1»

Крім того, з висновку Будівельно-технічного дослідження від 18.08.2017 року складного судовим експертом ОСОБА_7, слідує, що з території приміщення магазину-кафетерію та з території тераси (площадки) перед ним дивитися через непрозорі конструкції в сусідні квартири є технічно неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталася до Ужгородської міської ради щодо реконструкції сусідньої квартири АДРЕСА_4.

Згідно відповіді міського голови №КО-00315/06-06 від 14.02.2017 року на звернення позивача щодо реконструкції сусідньої квартири АДРЕСА_4 слідує, що підстав відмовити у наданні адмінпослуг не було оскільки заявник - ОСОБА_4 подав усі необхідні документи, а відповідно до п. 2.50 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» у першому поверсі житлових будинків допускається розміщувати приміщення громадського харчування.

У відповідності до п. 2.50 Державних будівельних норм України (ДБН В.2.2-15-2005), у першому, другому і цокольному поверхах житлових будинків допускається розміщувати приміщення: адміністративні, магазинів роздрібної торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування, відділень зв'язку загальною площею не більше 700 м2 , банків, магазинів і кіосків з продажу преси, поліклінік, жіночих консультацій, рентгено-стоматологічних кабінетів (в разі забезпечення вимог НРБУ); роздавальних пунктів молочних кухонь, юридичних консультацій і нотаріальних контор, загсів, філій бібліотек, виставкових залів, контор житлово-експлуатаційних організацій, фізкультурно- оздоровчих занять загальною площею до 150 м2 , культурно-масової роботи з населенням (для проведення лекцій, зборів, бібліотек-читалень, кімнат для індивідуальних занять, роботи гуртків, прийому громадян депутатами тощо), дитячих художніх шкіл, центрів соціального захисту населення, центрів зайнятості населення базового рівня до 50 відвідувачів і до 15 співробітників центрів, а також груп короткотривалого перебування дітей дошкільного віку (крім цокольного поверху).

Статтею 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Позивач вказує на те, що нею була дійсно надана відповідачу згода на переобладнання приміщення за умови проведення ОСОБА_4 у своєму приміщенні перебудов, щоб нічого не заважало її нормально жити, а саме зробити шумоізоляцію, ліквідувати один з двох виходів, а головний вхід продумати таким чином, щоб відвідувачів не зазирали в щільно розташовану лоджію. Однак відповідач жодних із своїх обіцянок не виконала.

Однак, апелянтом не наведено доказів порушення відповідачкою щодо необхідності погодження зміни функціонального призначення власного нежитлового приміщення (колишньої житлової квартири) при проведенні її реконструкції з власниками суміжних квартир.

Апелянт стверджує, що при проведенні реконструкції квартири її функціональне призначення повинне бути тотожним з призначенням, яке вказувалася при переведенні квартир из житлового приміщення в нежитлове.

Апелянтом не спростовані висновки суду щодо застовування п. 2.50 ДБН 2.2-15-2005 «Житлові будинки» згідно чого на першому поверсі житлових будинків допускається розміщувати приміщення громадського харчування.

Наведене апелянтом посилання на рішення Ужгородської міської ради № 309 «Про переведення житлових приміщень у нежитлові», в якому нібито заборонено в багатоквартирних житлових будинках розміщувати заклади громадського харчування - при обгрунтуванні незаконності виданих містобудівних умов, є неправильним так як вказаний порядок не регулює правовідносини щодо отримання таких містобудівних умов та проведення реконструкції власного нерухомого майна.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування як нормативно-правовий акт не підлягає застосуванню при видачі містобудівних умов та проведення реконструкції, в тому числі коли внаслідок такої змінюється функціональне призначення приміщення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.10. 2018 року.

Головуючий:

Судді: