Справа №: 343/1867/17
Провадження №: 2/0343/46/18
Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2018 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І.М.,

секретарів судового засідання Височанської О.З., Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу №343/1410/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

за участю: позивача- відповідача - ОСОБА_1 ,

адвоката- Керницького В.М.,

відповідача-позивача- ОСОБА_2 ,

адвокатів-Жидецької С.Р., Вацика Ю.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувшись до суду з даним позовом, просить визнати недостовірною інформацію про перебування його у стані алкогольного сп"яніння, яка поширена відповідачем 16.08.2017 року в приміщенні Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області на засіднанні постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян і стосувалась особисто його. Зобов"язати відповідача опублікувати негайно в громадсько-політичному тижневику "Добра справа" за адресою м. Долина, вул. Грушевського 11 інформацію такого змісту " ОСОБА_2 приносить свої вибачення ОСОБА_1 за недостовірну інформацію, поширену мною ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні Долинської районної державної адміністрації під час засідання постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян". Стягнути з ОСОБА_2 завдану йому моральну (немайнову) шкоду в розмірі 200 000 грн. Допитати в судовому засіданні свідків та звільнити його від сплати судового збору.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.08.2017 року о 14.00 год в приміщенні Долинської РДА відбувалось засідання постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян, у якій він брав участь як член цієї комісії. Комісією розглядалось питання ОСОБА_2 від 28.07.2017 року, в ході якого ОСОБА_2 заявив, що від нього відчутний запах алкоголю, він вживає спиртні напої та прийшов на розгляд його звернення у нетверезому стані. Викладене не відповідало дійсності. Розгляд звернення відбувалось за допомогою відео фіксації з обох сторін. На пропозицію поїхати до медичного закладу і здати аналіз крові, ОСОБА_2 не відреагував та продовжував безпідставні обвинувачення у його адрес. Такі вислови вказували на зневажливе ставлення до нього та завдало моральної шкоди, оскільки він являється заступником військового комісара Долинського ОМВК Івано-Франкіської області . У квітні 2014 року, був переведений у в/ч НОМЕР_1 "Батальйон " Прикарпаття", у складі якої проходив дійсну військову службу в Донецькій області, згодом був переведений у 128 гірсько-піхотну бригаду, де перебував на посаді командира. 06.12. 2014 року отримав першу контузію, а 12.12.2014 року- осколкову контузію. В кінці 2014 року погіршився стан його здоров"я, йому діагностували інфаркт міокарда.

За військову службу був нагороджений 10-ма відзнаками, в тому числі Держаними нагородами Президента України, також від УПА-УНСО.

У березні 2015 року після завершення лікування розпочав громадську діяльність, створив громадську організацію «Долинське районне об`єднання воїнів АТО», яку очолює по даний час.

Громадська організація займається допомогою сім`ям загиблих учасників АТО, надання матеріального, медикаментозного і всіх видів допомог; допомогою сім`ям та воїнам, які отримали поранення в ході проведення АТО (надання матеріальної, фінансової та інших видів допомог); допомогає учасникам бойових дії (Афганістан, «Празька весна»).

Громадська організація «Долинське районне об`єднання воїнів АТО» постійно здійснює виховну та роз`яснювальну роботу по підняттю патріотизму серед молоді Долинсього району та в зоні АТО, також проводиться активна робота щодо покрашення інфраструктури та життєдіяльності району.

Його честь і гідність було принижено, а ділову репутацію як голови громадської організації, яку він заробляв роками через кров і зусилля, була знівельована відповідачем. У зв`язку з проведенням відеофіксації існує реальна загроза тиражування та розповсюдження матеріалів, які не відповідають дійсності, у зв`язку із чим ділова репутація може зазнати втрат, підірваний може бути авторитет.
Через різке погіршення здоров`я після завершення засідання комісії він змушений був звернутися за медичною допомогою в Долинську ЦРЛ. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього.

Внаслідок обставин, які склалися на засіданні комісії, він відчував почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживав щодо своєї соціальної репутації, відношення родини та близьких, за руйнацію сім`ї та сімейних цінностей.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування,зокрема, для обстеження), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

04.12.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 скеровано заперечення на позов, в якому позов вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки словесний конфлікт, який виник між сторонами у холі проведення засідання комісії, під час якого ОСОБА_2 зробив зауваження про запах алкоголю, не став доступний широкому колу осіб в засобах масової чи друкованої інформації. Даний факт слід розуміти як некоректне спілкування та не зачіпає ділових і професійних якостей позивача при виконанні ним своїх трудових, службових, громадських чи інших обов"язків, оскільки у ньому немає будь-якого оціночного висловлювання ділової репутаціїчи ділових якостей позивача. Спростування неправдивої інформації відповідно до ЦК України проводиться в той самий спосіб, в який вона була розповсюджена, а не так, як просить ОСОБА_1 - опублікувати в громадсько-політичному тижневику "Добра справа". З приводу суми моральної шкоди вказала про те, що виписка з медичної карти стаціонарного хворого не може бути належним доказом та свідчити про наявність моральних страждань позивача, оскільки ним не доведено причинно - наслідковий зв"язок між хворобами та діями ОСОБА_2

08.12.2018 року ОСОБА_2 подав також заперечення на позовну заяву, в якій вказав, що зазначені у позовній заяві твердження: "У ході розгляду звернення ОСОБА_4 заявив, що від мене відчутний запах алкоголю, я вживаю спиртні напої і прийшов на розгляд його звернення у нетверезому стані " не відповідають дійсності. Дослівно він не адресував та не поширював у бік ОСОБА_1 на засіданні комісії 16.08.2017 року. Жодного доказу про це матеріали справи не містять.

Окрім наведеного, відсутні докази того, що після комісії 16.08.2017 року позивач звертався в медичний заклад за допомогою. Його звернення 18.08.2017 року в Долинську ЦРЛ із діагнозом "Стабільна стенокардія" жодним чином не вказує про причинно-наслідковий зв"язок між лікуванням та спілкуванням з ним на комісії. Окрім цього з виписного епікризу вбачається, що він хронічно хворіє рядом кардіологічних захворювань, які періодично лікує.

З приводу відшкодування моральної шкоди в сумі 200 000 грн. вказав, що розмір такої шкоди не відповідає ні вимогам розумності, ні вимогам справедливості. Жодних образ та висловлювань, які б принижували честь та гідність ОСОБА_1 , заявлених та поширених ним не було. З наведених підстав просив у задоволенні позовних вимог повністю відмовити за безпідставністю.

08.12.2017 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову покликається на те, що 16.08.2017 року на засіданні постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської РДА розглядалось його звернення стосовно порушення державними посадовими особами працівниками управління СЗН Долинської РДА. Після перегляду на комісії відеоматеріалів, які підтверджували порушення посадовими особами, один із членів комісії, а саме ОСОБА_1 , піднявшись до нього виголосив образливі слова: "Такий метод, який вибрала ця людина, нікудишній... Знаєш, ОСОБА_5 , чисто по-мужськи, нікуди би не пішов з тобою... ", а після засідання комісії в коридорі ОСОБА_1 почас його ображати "клоуном", але він в конфлікт не входив. Про це чули члени комісії та люди, з якими він прийшов, що зафіксовано на відео.

ОСОБА_1 , зовсім не знаючи його, стверджував у публічній заяві, що він є ненормальним чоловіком, ненадійною людиною, на нього не можна покластися у будь-якій справі, з ним не можна нікуди піти, що його методи виявлення правопорушень і методи захисту простих людей є нікудишними Такі висловлювання є образою та приниженням його честі, гідності, і ділової репутації та підриває авторитет та довіру людей до нього, оскільки він є поважною людиною, громадським активістом, захищає права простих людей, а тому є відомою особою в м. Долина та Долинському районі. Висловлена ОСОБА_1 інформація є неправдивою та завдала йому моральної шкоди, яка виразилась у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, підривом його ділової репутаці та престижу. Враховуючи викладене, просить: визнати недостовірною інформацію, такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність та принижує його ділову репутацію, поширену ОСОБА_1 16 серпня 2017 року на засіданні постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської районної державної адміністрації за адресою АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_1 сказав образливі слова «..Такий метод, який вибрала ця людина, нікудишний.... Знаєш, ОСОБА_6 , чисто по-мужськи нікуди би не пішов з тобою...», а після засідання комісії, вийшовши з кабінету, в коридорі ОСОБА_1 ображав його«клоуном». Визнати недостовірною інформацію, такою, що не відповідає дійсності, порочить честь, гідність та принижує його ділову репутацію, поширену ОСОБА_1 в його позовній заяві від 17.10.2017 року по даній справі №343/1867/17, яку ОСОБА_1 подав до Долинського районного суду, де він вказує неправдиву інформацію про те, що нібито він «... ОСОБА_2 заявив, що від мене відчутний запах алкоголю, я вживаю спиртні напої і прийшов на розгляд його звернення у нетверезому стані». Зобов`язати ОСОБА_1 протягом п`яти календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, вибачитись і спростувати поширену ним 16 серпня 2017 року на засіданні постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської районної державної адміністрації за адресою м.Долина, пр.Незалежності, 5 в приміщенні кабінеті 20 , інформацію, а саме: ОСОБА_1 до мене сказав образливі слова «..Такий метод, який вибрала ця людина, нікудишний.... Знаєш, ОСОБА_6 , чисто по-мужськи нікуди би не пішов з тобою...» у такий самий спосіб, як вона була поширена, зокрема шляхом поширення інформації на засіданні в присутності всіх членів постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської районної державної адміністрації за адресою м.Долина, пр.Незалежності, 5 в приміщенні кабінеті №20 Долинської РДА та в присутності осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були 16.08.2017 р. на засіданні вказаної комісії і чули образливі слова, сказані ОСОБА_1 до нього, які стосувались саме його. Спростувати поширену інформацію наступним змістом: «..Такий метод, який вибрав ОСОБА_2 , є правовим і дієвим методом захисту порушених прав простих людей, знаєте, ОСОБА_12 , чисто по-мужськи прості люди можуть іти з Вами, відстоюючи свої права і можуть покластися на Вас». Зобов`язати ОСОБА_1 протягом п`яти календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, вибачитись і спростувати поширену ним 16 серпня 2017 року на засіданні постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської РДА за адресою м.Долина, пр.Незалежності, 5 біля приміщення кабінету №20 інформацію, а саме: ОСОБА_1 ображав його «клоуном», у такий самий спосіб як вона була поширена, шляхом поширення інформації в коридорі біля приміщення кабінету № 20 Долинської районної державної адміністрації в присутності всіх членів постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської районної державної адміністрації за адресою м.Долина, пр.Незалежності, 5 в приміщенні кабінеті 20 Долинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області та в присутності осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які 16.08.2017 р. виходили із засідання вказаної комісії і в коридорі чули образливі слова, сказані ОСОБА_1 до нього, які стосувались саме його. Спростувати поширену інформацію наступним змістом: «Вибачте, будь ласка, ОСОБА_12 , що Вас образив 16.08.2017 р. в коридорі біля приміщення кабінету №20 Долинської районної державної адміністрації». Зобов`язати відповідача ОСОБА_1 опублікувати негайно в громадсько-політичному тижневику «Добра Справа», редакція якого розміщена за адресою 77503, вул.Грушевського, 11, м.Долина, Івано- Франківська область, інформацію такого змісту « ОСОБА_1 приносить свої вибачення ОСОБА_2 за недостовірну інформацію, поширену мною ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні Долинської районної державної адміністрації під час засідання постійно діючої комісії з питань розгляду звернень громадян». Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 , в його користь завдану йому моральну (немайнову) шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Звільнити його від сплати судового збору та від сплати судових витрат.

03.05.2018 року ОСОБА_2 подав заяву про зменшення позовних вимог в частині суми моральної шкоди та просив стягнути з ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_2 в його користь завдану моральну (немайнову шкоду) в розмірі 175 000,00 гривень. Решту позовних вимог залишити без змін.

24.07.2018 року ОСОБА_2 подав доповнення до відзиву, згідно якого він зазначив, що на постійно діючій комісії з питань розгляду звернень громадян Долинської РДА він не поширював інформацію про те, що від ОСОБА_1 відчутний запах алкоголю, про що підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які були присутні на засіданні. З відеозапису засідання чути, що ОСОБА_2 вказав, що у ОСОБА_1 відчутний запах з рота, що є оціночним судженням. ОСОБА_1 не довів завдання йому моральної шкоди та не обгрунтував розмір моральної шкоди в сумі 200 00.00 грн. З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відповідача- позивача ОСОБА_14 та ОСОБА_2 заявили клопотання про винесення окемих ухвал щодо притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 384 КК України свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за дачу завідомо неправдивих показів.

Ухвалою Долинського районного суду від 20.04.2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об"єднано в одне провадження.
Позивач- відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Зустрічний позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Додатково пояснив, що на засіданні комісії ОСОБА_2 сказав, що не має чого його слухати, оскільки він перебуває у стані алкогольного сп"яніння. Йому відомо, що дана інформація була опублікована у газеті "Добра справа". На засіданні комісії він сказав ОСОБА_2 , що не пішов би з ним воювати.
Після засідання комісії він поїхав у Долинську ЦРЛ, де під час освідування не було виявлено, що він перебував у алкогольному сп"янінні. Моральна шкода виявляється у тому, що він не знає куди може піти відео, зняте ОСОБА_2 , та не хоче, щоб була завдана шкода його авторитету. Після цього випадку він знаходився на лікуванні 10 днів. Сума матеріальної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. йому необхідна для відновлення здоров"я.
Адвокат Керницький В.М. позов ОСОБА_1 підтримав, просив його задовольнити. У зустрічному позові ОСОБА_2 просив відмовити.
Відповідач- позивач ОСОБА_2 первісний позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити з підстав, викладених у запереченнях. Його позов до ОСОБА_1 просив задовольнити з мотивів, викладених у ньому. Вважавє, що твердження ОСОБА_1 про те, що такий метод, як вибрав він є нікудишній і те, що він, по-мужськи, нікуди з ним би не пішов, ображає його як громадського активіста, захисника прав простих людей та голови громадської організації "Стоп корупція". Сказаний ним вислів у бік ОСОБА_1 про те, що у нього відчутний запах з рота, є його особисним суб"єктивним оціночним судженням.
Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, відеозапис, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Суд встановив, що 16.08.2017 року о 14.00 год. на засіданні постійно діючої комісії з питань розгляду звернень Долинської районної державної адміністрації за адресою м. Долина пр. Незалежності, 5 (каб.20) розглядалось звернення ОСОБА_2 стосовно порушення посадовими особами управління соціального захисту населення Долинської РДА чинного законодавства України, посадових інструкцій та Конституції України. Під час розгляду звернення ОСОБА_2 , який являється громадським активістом в м. Долина, висловився до члена комісії, ОСОБА_1 , який є головою громадської організації "Долинське районне об"єднання воїнів АТО", наступним чином: "...Я бачу, що ви з запахом прийшли...червоні, і очі червоні...". Передував даній фразі вислів ОСОБА_1 наступного змісту: «..Такий метод, який вибрала ця людина, нікудишний.... Знаєш, ОСОБА_6 , чисто по-мужськи нікуди би не пішов з тобою...».
Викладена інформація міститься на СД-диску, який долучив до матеріалів справи ОСОБА_2 , як доказ поширення ОСОБА_1 образливої та недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність, про що зазначив у зустрічній позовній заяві.

У підтвердження своїх доводів ОСОБА_17 долучив письмові свідчення ОСОБА_7 та ОСОБА_18 (а.с. 72-73,75-76), які були також допитані в судовому засіданні, як свідки.

В судовому засіданні ОСОБА_7 дала показання про те, що була свідком конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в кабінеті № 20 приміщення Долинської РДА. Стверджувала, що разом з ОСОБА_2 прийшла на засіданні комісії та з ним і виходила. В коридорі жодних розмов між сторонами не чула. На засіданні ОСОБА_1 сказав, що не пішов би з ОСОБА_2 в розвідку. Про те, що ОСОБА_1 п"яний, ОСОБА_19 не говорив.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав показання про те, що був присутнім на засіданні комісії, коли переглядалось відео ОСОБА_2 про порушення прцівниками соцзахисту чинного законодавства України. На комісії ОСОБА_1 намагався дати уточнене запитання ОСОБА_2 , який у відповідь сказав, що ОСОБА_1 п"яний, а тому відповідати не буде. На дані вислови ОСОБА_1 зауважив, що він лікувався та готовий пройти огляд на стан сп"яніння. Про це чули й інші особи, близько 13 чоловік, які були на засіданні комісії. Одна з них вела фіксацію засідання комісії.
З показань свідка ОСОБА_20 встановлено, що він також був на засіданні комісії та чув, як ОСОБА_2 сказав, що від ОСОБА_1 чути спиртним, на що останній відповів, що після інфаркту та може йти на освідування на стан сп"яніння. Цю інформацію чули інші присутні на комісії.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала показання, що також була присутня на засіданні комісії та чула, як ОСОБА_2 образив ОСОБА_1 , сказавши, що він був п"яним та від нього чути спиртним, на що останній відповів, що він лікується та спиртне не вживає. На її думку, ОСОБА_1 не говорив образливих слів у бік ОСОБА_2 . Вона пригадує, що ОСОБА_2 сказав, що ОСОБА_1 або випивший, або п"яний, та що від нього чути спиртним.
Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).
Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.
Згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639 цс 17, Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 757/33799/15-ц провадження № 61-2846св18.
28 березня 2013 року у справі "Нова газета" та Бородянський проти Росії" Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.
Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: І) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.
Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.
Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи в будь-якій іншій галузі).
Оскільки політичні чи громадські діячі вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.
Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких лідерів.
Суд встановив, що позивачі за первісним та зустрічними позовами є громадськими діячами: ОСОБА_2 є головою районного підрозділу громадської організації "СТОП КОРУПЦІЇ", ОСОБА_1 - голова громадської організації "Долинське районне об"єднання воїнів АТО", а отже являються публічними особами.
Твердження, які висловили відповідач-позивач ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1 "...Я бачу, що ви з запахом прийшли...червоні, і очі червоні...", та вислів позивача-відповідача «..Такий метод, який вибрала ця людина, нікудишний.... Знаєш, ОСОБА_6 , чисто по-мужськи нікуди би не пішов з тобою...» на засіданні комісії є суб`єктивними оціночними судженнями, виражають особистий погляд на події та власну оцінку поведінки та зовнішнього вигляду. Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 довільно інтерпретовані вказані фрагменти розмови, які в подальшому стали підставою для звернення до суду з даними позовами.
Зі змісту вказаного вище словесного конфлікту не вбачається, що відповідач-позивач ОСОБА_19 висловився про те, що від ОСОБА_1 чути запах алкоголю, він вживає спиртні напої і прийшов на розгляд його звернення в нетверезому стані, як це вказано в первісному позові. ОСОБА_1 та його адвокатом не надано доказів і того, що будь-яка інформація про нього була висвітлена та поширена ОСОБА_2 в газеті "Добра справа". Висловлювання ОСОБА_2 , яке на думку ОСОБА_1 принижує його честь та гідність, не містить фактичних даних та не є конкретизоване. Позивачем-відповідачем жодним чином не обгрунтовано в чому ж полягає порушення його особистих немайновий прав та не доведено, що у зв"язку з вищезазначеним висловлюванням ОСОБА_2 утвердилась думка у будь-кого, що він прийшов на засідання комісії у нетверезому стані чи що він вживає спиртні напої. Показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_16 , даних в судовому засіданні, суд не бере до уваги, оскільки кожен з них виражав свій особистий погляд на подію та сказане, вони дали власну оцінку зовнішнього вигляду ситуації.
Окрім цього, не встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_1 виражався в сторону ОСОБА_2 зі словами "клоун". Доказів з цього приводу ні в судовому засіданні, ні з матеріалів справи, здобуто не було. Натомість, ОСОБА_7 в судовому засіданні зазналила, що в кабінет №20 в приміщенні Долинської РДА на засідання комісії заходила разом з ОСОБА_2 . Разом з ним і виходила. Жодних розмов у коридорі між сторонами конфлікту не чула. Водночас, ОСОБА_2 не обгрунтовано чому вважає вислів «..Такий метод, який вибрала ця людина, нікудишний.... Знаєш, ОСОБА_6 , чисто по-мужськи нікуди би не пішов з тобою...» на свою адресу образливим, яким чином він принижує його гідність і честь, та які негативні наслідки для нього мало таке висловлювання. Дане формулювання також є оціночним судженням, воно не спричинило жодних негативних наслідків для відповідача- позивача.
Аналізуючи викладене, словесні формулювання сторін, якими вони обмінялися на засіданні комісії з питань розгляду звернень громадян, є лише висловлюваннями, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, та згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», є виключно оціночними судженнями.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, оціночні судження не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів сторін, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Отже, в даному випадку як за первісним, так і зустрічним позовами, відсутній юридичний склад порушення, на яке вказують сторони. Тобто, відсутній факт поширення інформації, що порушує особисті немайнові права як ОСОБА_1 , так І ОСОБА_2 , або завдає шкоди їхнім особистим немайновим благам, чи перешкоджає їм повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права, що має для обох негативні наслідки. Оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, тим більше, що стосуються ці вислови публічних осіб, тому в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, а також зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Враховуючи, що наступні позовні вимоги, зазначені у первісному та зустрічному позовах є похідними від вирішення спору про правомірність вимог ОСОБА_21 та ОСОБА_2 про захист честі та гідності, а в процесі розгляду справи факти, викладені в позовних заявах в обгрунтування вимог щодо захисту честі та гідності, не знайшли свого підтвердження, задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Однак, в даному випадку, ОСОБА_1 за первісним позовом та ОСОБА_2 за зустрічним не доведено факти приниження їх честі та гідності та завдання шкоди їхній діловій репутації, а їх думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовами у повному обсязі.

З приводу заявлених у письмовій формі клопотань щодо постановлення окремих ухвал відносно свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за дачу завідомо неправдивих показів в судовому засіданні суд вважає за необхідне вказати наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 262 ЦПК України суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування.

Однак, суд не вбачає підстав, передбачених статтею 262 ЦПК України, для постановлення окремих ухвал, оскільки покази вказаних свідків не можна вважати неправдивими, вони не є діаметрично протилежними тому, що відбувалось на засіданні комісії. Даючи покази в судовому засіданні вони, як і ОСОБА_1 , висловили своє суб"єктивне бачення з приводу сказаних ОСОБА_2 слів в бік ОСОБА_1 на засіданні комісії . Окрім цього подані клопотання не відносяться до позовних вимог та не підлягають задоволенню.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у зв"язку з тим, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат ( ОСОБА_1 - учасник бойових дій, інвалід ІІ групи (а.с. 6,9); ОСОБА_2 -інвалід ІІ групи загального захворювання (а.с.35), вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 28, 34 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 23, 200, 201, 277, 297 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 76, 81, 141 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .
Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_3 . ІПН: НОМЕР_3 .

Суддя:

Повне судове рішення складено: 22.10.2018 року