Дата документу 22.10.2018
ЄУ № 420/1265/18
Провадження №2-о/420/281/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Проньки В.В.

за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в смт.Новопсков цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Петровське Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Хрустальний Луганської області, причина смерті - хронічна серцева недостатність 2Б-3, дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Хрустальний (Красний Луч) м. Петровське Луганської області помер її рідний брат ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Лікарське свідоцтво про смерть видане на окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник є сестрою померлого. При зверненні до Сєвєродонецького міського відділу ДРАЦС для реєстрації смерті ОСОБА_3 через свого представника, отримала відмову в реєстрації смерті брата, де їй порадили звернутися до суду. У зв'язку з цим він звертається з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту смерті ОСОБА_1 Встановлення даного факту має для неї юридичне значення, вона зможе отримати свідоцтво про смерть українського зразка.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Враховуючи клопотання осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заяву необхідно задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку.

Відповідно до відмови Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 05.04.2018 за вих. №2552/17.10-138 представнику заявника відмовлено в державній реєстрації смерті ОСОБА_3 за наданим заявником документом на підтвердження смерті останнього, оскільки пред'явлене свідоцтво про смерть видане медичним закладом, який розташовано на території непідконтрольній українській владі, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 17 серпня 1999 року Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, заявник - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Петровське Луганської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 31 липня 2001 року Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець міста Петровське Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

З відповіді Сєвєродонецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області №7377/17.10.-28 від 22.10.2018 вбачається, що згідно даних Державного реєстру актового стану громадян відсутні відомості щодо актового запису про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та відомості щодо актового запису про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 22.10.2018, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, батько: ОСОБА_4, ОСОБА_6.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_3 заявник надала лікарське свідоцтво про смерть №135, видане 07 вересня 2017 року медичною установою, розташованою на тимчасово неконтрольованій українською владою території. Згідно вказаного лікарського свідоцтва про смерть, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року в м.Хрустальний (Красний Луч) м. Петровське Луганської області, причина смерті: хронічна серцева недостатність 2Б-3, дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця.

Згідно довідки про причину смерті №135 від 07.09.2017, у віці 65 років, помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 року, причина смерті - хронічна серцева недостатність 2Б-3.

Заявник також надала свідоцтво про смерть, видане 05.10.2017 установою, розташованою на тимчасово неконтрольованій українською владою території. Згідно вказаного свідоцтва про смерть, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року в м. Хрустальний (Красний Луч) м. Петровське Луганської області.

Також на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 заявником до матеріалів справи додано накладну №155 від ІНФОРМАЦІЯ_9.

Оцінюючи лікарське свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи заявника є законними, обґрунтованими і підтверджені наявними у справі доказами, а тому вимоги заявника про встановлення факту смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4. ст. 317, ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 293-294, 315-319, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа - Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Луганській області, задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець міста Петровське Луганської області, громадянин України, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року у м.Хрустальний (Красний Луч) м. Петровське Луганська область, Україна, причина смерті: хронічна серцева недостатність 2Б-3.

Заявник - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 паспорт серії НОМЕР_2, виданого 17 серпня 1999 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області.

Заінтересована особа - Сєвєродонецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який розташований за адресою: бульвар Дружби Народів, 32а, м. Сєвєродонецьк, .

Представник заявника ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: В.В. Пронька

З оригіналом згідно: суддя Новопсковського районного суду