Головуючий у І інстанції Майбоженко А.М.
Провадження № 22-ц/824/31/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 рокуу справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_2, про захист прав споживача, визнання недійсним окремого положення Додаткової угоди до кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У лютому2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому посилався на те, що 05 серпня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL6752 та Додаткову угоду до нього № BL6752/К-1, за умовами якого останній отримав в кредит грошові кошти у сумі 220000,00 дол. США, під 16,45% річних, строком до 01 серпня 2028 року. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо повернення кредитута сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим за кредитним договором утворилася заборгованість в розмірі 174 051,73 дол. США, яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 155 103,92 дол. США, заборгованості по відсотках в розмірі 17 613,00 дол. США та підвищених відсотків в розмірі 1 334,81 дол. США.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 05 серпня 2008 рокуукладено договір іпотеки, відповідно до умовякого остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 76,40 кв.м., житловою площею 32,40 кв.м., що належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29 січня 2002 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 23 січня 2002 року.

Оскільки боржник ОСОБА_3 порушив свої зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, внаслідок чого за договором утворилась заборгованість, ПАТ «Універсал Банк» просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL6752 та Додатковою угодою № BL6752/К-1 від 05 серпня 2008 року в сумі 174 051,73 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2014 року складає 2 682 557,84 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру, загальною площею 76,40 кв.м., жилою площею 32,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну реалізації в ході виконавчого провадження.

У вересні 2015 року третя особа ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання недійсним окремого положення Додаткової угоди до кредитного договору, в якому посилався на те, що між ним та банком 05 серпня 2008 року було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL6752,коштиза яким були отримані третьою особою на поточні («споживчі») потреби. 05.08.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Універсал Банк» укладено Додаткову угоду №BL6752/К-1 до вказаного вище Генерального кредитного договору, додатком №1 до якої є графік погашення кредиту. Однак, під час підписання Додаткової угоди ОСОБА_3 через свою необізнаність, сподіваючись на порядність банку, не впевнився в кінцевому строці погашення кредиту згідно Додаткової угоди, який суперечить визначеному в Генеральному договорі строку. Так, згідно з Генеральним договором строк виконання грошових зобов'язань - до 01 серпня 2028 року, тоді як в Графіку погашення кредиту термін повернення грошових коштів - до 01 серпня 2019 року. Позивач ОСОБА_3 вважає, що банк ввів його в оману з приводу кінцевого строку виконання зобов'язань, оскільки не попередив про звуження строку надання кредитних коштів, чим порушив його права як споживача, що свідчить про нечесну підприємницьку діяльність ПАТ «Універсал Банк». За таких обставин, з урахуванням уточненої позовної заяви від 18 квітня 2016 року, ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним п. 2.2 Додаткової угоди № BL6752/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL6752 від 05 серпня 2008 року, згідно якого позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку 1 до цієї Індивідуальної угоди, якщо тільки не застосовується інший (коротший) термін повернення кредиту відповідно до умов Генерального договору та/або цієї Індивідуальної угоди та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та позову ОСОБА_3 до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_2, про захист прав споживача, визнання недійсним окремого положення Додаткової угоди до кредитного договору - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням в частині відмови у задоволенні первісного позову, ПАТ «Універсал Банк» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Універсал банк» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову банку в повному обсязі. В іншій частині рішення суду просив залишити без змін.

В судовому засіданні представник ПАТ «Універсал Банк» апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених в ній підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги банку заперечив та просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ПАТ «Універсал Банк» в частині відмови у задоволенні їхнього позову, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL6752 та Додаткову угоду до нього від 05 серпня 2008 року №BL6752/К-1, за умовами якого банком надано позичальнику кредит у сумі 220 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі16,45% річних.

Пунктом 1.2.1. Генерального договору встановлено, що позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01 серпня 2028 року, і виконати всі зобов'язання, передбачені Індивідуальними угодами в терміни, встановлені Індивідуальними угодами, але в будь-якому випадку терміни виконання зобов'язань позичальника за Індивідуальними угодами не повинні перевищувати термін, визначений цим пунктом договору, якщо тільки не застосовується інший коротший термін виконання зобов'язань, встановлений цим договором та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Згідно з п. 2.2. Додаткової угоди позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно додатку 1 до цієї Індивідуальної угоди, якщо тільки не застосовується інший (коротший) термін повернення кредиту відповідно до умов Генерального договору та/або цієї Індивідуальної угоди та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Судом такожвстановлено, що з моменту укладання Генерального кредитного договору та Додаткової угоди до нього,ОСОБА_3 з 05.08.2008 року по 01.03.2014 року виконував свої зобов'язання належним чином, своєчасно та в повному обсязі здійснював платежі в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування ним, про що свідчить наданий суду розрахунок заборгованості. Після цього моменту ОСОБА_3 припинив виконання своїх зобов'язань, внаслідок чого за договором утворилася заборгованість в сумі 174 051,73 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 листопада 2014 року складає 2 682 557,84 грн.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3за кредитним договором, між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_2 05 серпня 2008 рокуукладено договір іпотеки, відповідно до умовякого остання передала в іпотеку банку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 76,40 кв.м., житловою площею 32,40 кв.м., що належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29 січня 2002 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 23 січня 2002 року.

Згідно з п. 1.2. договору іпотеки загальна вартість предмету іпотеки складає 1 449919,00 грн.

Відповідно до п. 2.1.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за будь-яким з вищевказаних основного(-их) договору(-ів), що обумовлюють основне зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

У відповідності до п.п. 4.2., 4.5. договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду; або виконавчого напису нотаріуса; або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Під час розгляду справи апеляційним судом на підставі ухвали апеляційного суду від 15.11.2017 року проведено судову оціночно-будівельну експертизу для визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 09.08.2018 року №23278/17-43 ринкова (дійсна) вартість вищевказаної квартири станом на дату проведення оцінки складає 2 905 950 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з недопустимості поданого банком доказу щодо вартості предмета іпотеки на момент розгляду справи та відсутності у суду всього комплексу компонентів, обов'язкових для встановлення при розгляді справ даної категорії, визначених ст.39 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням того, що обсяг зобов'язань, виконання яких забезпечено шляхом укладання договору іпотеки, зазнав істотних змін внаслідок укладання Додаткової угоди, про що іпотекодавець повідомлена не була, а вимога про наявні порушення направлена за адресою, що не обумовлена договором.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно дост.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст.ст. 12, 33, 38, 39, 40 вказаного Закону.

Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Положеннями ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки боржником ОСОБА_3 неналежним чином виконувалися обов»язки згідно умов Генеральногодоговору про надання кредитних послуг, укладеного 05.08.2008 року між ним та ПАТ «Універсал Банк», наслідком чого стало утворення заборгованості за договором, позивач ПАТ «Універсал Банк», як іпотекодержатель, на підставі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» набув право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, а висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є таким, що порушує норми матеріального права.

Так, посилання суду на ненадіслання іпотекодавцю ОСОБА_2 вимоги про наявні порушення зобов'язань боржника, як на одну з підстав для відмови у задоволенні вимог банку, є помилковими, оскільки право банку, як іпотекодержателя, на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки в разі порушення боржником основного зобов'язання в судовому порядку жодним чином не залежить від такого повідомлення, оскільки сам по собі факт звернення ПАТ «Універсал Банк» до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки є по суті своїй повідомленням іпотекодавця ОСОБА_2 про наявні порушення зобов'язань боржника ОСОБА_3 Про це, зокрема, зазначено в п. 37 Постанови Пленуму №5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого невиконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Помилковим є і висновок суду про те, що підставою для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки є істотна зміна обсягу зобов'язань, виконання яких забезпечено договором іпотеки від 05 серпня 2008 року, оскільки зміна обсягу основного зобов'язання згідно норм діючого цивільного законодавства може бути підставою для припинення поруки в разі неповідомлення про це поручителя, і в жодному разі не являється перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки не потребує погодження з іпотекодавцем, який в будь-якому разі відповідає перед кредитором лише в межах вартості майна, переданого в іпотеку, незалежно від зміни обсягу зобов'язань боржника за основним договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалене судом з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду в цій частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, визначений позивачем у позовній заяві, із зазначенням у рішенні початкової ціни предмету іпотеки згідно висновку проведеної по справі судової оціночно-будівельної експертизи від 09.08.2018 року №23278/17-43.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_2, про захист прав споживача, визнання недійсним окремого положення Додаткової угоди до кредитного договору апеляційним судом не перевіряється, оскільки рішення суду в цій частині не є предметом апеляційного оскарження.

Оскільки позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з неї на користь ПАТ «Універсал Банк» підлягають стягненню понесені останнім по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 7 673 грн. 40 коп., факт понесення яких банком підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

В рахунок погашення боргу ОСОБА_3 перед публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 05 серпня 2008 року в розмірі 174 051,73 дол. США, що еквівалентно 2 682 557 грн. 84 коп., з яких заборгованість по кредиту - 155 103,92 дол. США, що еквівалентно 2 390 526 грн. 29 коп., заборгованість по відсотках - 17 613,00 дол. США, що еквівалентно 271 458 грн. 90 коп., підвищені відсотки - 1 334,81 дол. США, що еквівалентно 20 572 грн. 65 коп., звернути стягнення надвокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 76,40 кв.м., житловою площею 32,40 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29 січня 2002 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 23 січня 2002 року №82-С/КІ, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 09.08.2018 року №23278/17-43, в розмірі 2 905 950 грн.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 7 673 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: