Постанова

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 760/583/14-ц

провадження № 61-27917св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Курильчук Таїсія Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 як представника ОСОБА_5 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року у складі судді Бобровника О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2017 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Прокопчук Н. О., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 рок ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, про смерть якого він дізнався в кінці липня 2013 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1.

Нотаріусом у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті батька позивачу відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року позовні вимоги задоволено, визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - два місяці після набрання рішенням законної сили. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач пропустив установлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2017 року заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі, поданій 11 липня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, адвокат ОСОБА_7 як представник ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_9 у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У позивача не було об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька у передбачені законом строки. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справ № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 1215цс16, однак залишилася судами поза увагою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Солом'янського районного суду м. Києва.

22 вересня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_4 на касаційну скаргу, яке мотивовано тим, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосування норм матеріального права. Він з самого народження нічого не знав про свого батька, який сином ніколи не цікавився, а лише сплачував аліменти на дитину, про що мати йому не повідомила. У липні 2013 року зі слів своєї матері він дізнався про існування батька та про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилання відповідача на висновок Верховного Суду України є безпідставним та стосується факту незнання про смерть спадкодавця як причину пропуску строку для прийняття спадщини, проте підстава його позову стосується іншої об'єктивної сторони цієї справи, а саме позивачу взагалі було не відомо про існування батька. Дізнавшись про батька та його смерть, він почав вживати дії для прийняття спадщини, однак йому було відмолено у зв'язку з пропуском передбаченого законом строку. Рішення судів не можуть бути скасовані з одних лише формальних підстав.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року справу призначено до розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 10 січня 1986 року мати позивача ОСОБА_10 та ОСОБА_8 уклали шлюб, який розірвали 06 серпня 1987 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1.

Про смерть батька позивач дізнався у липні 2013 року.

06 вересня 2013 року ОСОБА_4 відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 в зв'язку з пропуском встановленого законом строку.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини слід віднести причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про встановлення додаткового строку на подання ним заяви про прийняття спадщини після померлого батька, вважаючи, що об'єктивними поважними причинами пропуску позивачем цього строку є відсутність інформації про смерть батька та про його існування взагалі.

Однак такі висновки судів є помилковими, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні і застосуванні норм статей 1270 і 1272 ЦК України.

Так, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не врахували той факт, що позивач звернувся до нотаріальної контори з питання подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька ОСОБА_8 лише у серпні 2013 року, тобто більше ніж один рік після того, як закінчився передбачений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини.

Сам по собі факт того, що позивач не знав про існування батька не є тією об'єктивною обставиною, або обставиною непереборних істотних труднощів, існування яких дає підстави вважати пропуск строку з поважних причин.

ОСОБА_4 не надав доказів того, що він цікавився своїм батьком за його життя, однак інформацію про його існування з об'єктивних, непереборних причин неможливо було встановити.

Згідно з частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повно і всебічно встановлені судами на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, але під час вирішення справи допущено неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, суд касаційний інстанції дійшов висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 як представника ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Курильчук Таїсія Олександрівна, про визначення додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_8 відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат