справа № 639/7206/17
провадження № 2/639/483/18
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Тущенко Т.В.
Учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до колишнього чоловіка ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що після припинення шлюбно-сімейних відносин , відповідач у 2012 р. виїхав жити до батьків у м.Марганець Дніпропетровської області, потім їздив на заробітки до Росії, але з того часу він не з'являється, жодного разу не навідував дитину, хоча іноді спілкується з нею по телефону, матеріальної допомоги не надає, комунальні послуги не сплачує, не знімається з реєстрації, пояснюючи це тим, що він проживає у жінці, але будинок належить її бабусі, а у матері не прописується, тому як вона не оформила спадщину та не є власником будинку.Як зазначає позивач, реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй, як власнику, у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.
ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.06.2002 р. приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю.
С січня 2004 р. позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 12.11.2013 р. шлюбу між сторонами розірвано. В спірній квартирі зареєстрований відповідач та син сторін з грудня 2005 р.
Як випливає з рішення суду, з кінця серпня 2013 р., згідно з поясненнями позивача, відповідач ОСОБА_2 поїхав у Росію на заробітки і де він знаходиться невідомо, ніякого зв'язку з родиною не підтримує, матеріальної допомоги не надає.
Відповідно до положень ст. 317 і ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.
Згідно з вимогами ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7- сусіди по спірній квартирі підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями, не працював, внаслідок чого сторони розсталися, він виїхав проживати до батьків в Дніпровську область і тоді декілька разів приїздив, але з 2013 р. його не бачили, в квартирі він не проживає.
Факт тривалого непроживання відповідача зафіксований в акті, складений 07.11.2017 р. комісією дільниці 66 КП «Жилкомсервіс»,за участю сусідів по квартирі АДРЕСА_2.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
За приписами ст. 405 ЦК України, члені сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що з серпня 2013 р. відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає в квартирі, витрат по оплаті не несе. Підстав для продовження строку відсутності, за яких житлове приміщення зберігається на більш тривалий строк, суду не надано.
Зiбранi у справi докази та їх належна оцiнка дають підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачем квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням зі зняттям його з реєстраційного обліку. Згідно з приписами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2-задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: позивач- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н. ( ІПН НОМЕР_1, прож.АДРЕСА_3); відповідач- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 р. н. ( прож. АДРЕСА_4).

Повне судове рішення складено 10.08.2018.

СУДДЯ -