Справа № 199/7116/18
Провадження № 2/200/4015/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2018 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Лукінової К.С.

за участю секретаря Стерніцького С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказав, що рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31 діє та фактично виконується і тому є підстави, що буде не можливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а також буде не можливим ефективний захист та поновлення його порушених прав. Просив заборонити Дніпровській міській раді та третім особам, яких стосується Рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31 вчиняти будь які дії щодо його подальшого виконання.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

В заяві про забезпечення позову позивач не навів конкретних доказів, чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду. Не надав доказів того, що треті особи можуть якимось чином здійснити у майбутньому перешкоди у виконанні рішення суду.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Як розяснив Пленум Верховного суду України у п.4Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Крім цього, позивач не залучив до участі у справі особу, чиї права він бажав обмежити шляхом забезпечення позову, що також є перешкодою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, у відповідності з зазначеними нормами процесуального права, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя К.С. Лукінова