Провадження №2-к/748/4/18
Єдиний унікальний № 750/4777/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Решітько А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 12 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 держмита, -

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2018 року із Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до Деснянського районного суду м. Чернігова на виконання надійшло клопотання інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Гомельській області про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 12 лютого 2016 року по справі №2-647/2016 в частині стягнення з ОСОБА_1 держмита в бюджет Республіки Білорусь 90935 рублів (без урахування деномінації ), що складає 9,09 білоруських рублів із врахуванням деномінації.

19 червня 2018 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області за правилами статті 31 ЦПК України із Деснянського районного суду м. Чернігова було передано справу за вищезазначеним клопотанням.

22 червня 2018 року боржнику ОСОБА_1, в порядку статті 467 ЦПК України, було надіслано повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та запропоновано у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Повідомлення суду отримано боржником особисто, у встановлений строк заперечення до суду надані не були.

10 вересня 2018 року ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області прийнято вказане вище клопотання до свого провадження та призначено судовий розгляд.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з"явився, про день та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, заперечень проти клопотання не надав.

Представник стягувача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку.

Суд у відповідності до ч. 5 ст. 467 ЦПК України визнав можливим справу розглянути у відсутність сторін.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вказане вище клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 12 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 30 березня 2016 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь РУП «Гомельенерго» грошову суму за використану теплоенергію 1 818 701 рублів, а також стягнуто в дохід держави Республіки Білорусь державне мито в сумі 90 935 рублів 00 копійок та судові витрати 150 000 рублів (а.с. 5-6 ).

Правовідносини, що виникли з приводу визнання та виконання в Україні рішення іноземного суду врегульовані нормами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р., яка ратифікована Україною 10.11.1994 р., Договору між Україною і Республікою Білорусь про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, згода на визнання і виконання якого дана Верховною Радою України 04.02.1994 р., Закону України «Про міжнародні договори України», Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України.

В силу ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом ІХ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусово виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

У відповідності до ч. 2 ст. 465 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Судом встановлено, що заочне рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 12 лютого 2016 року набрало законної сили 30 березня 2016 року, що підтверджується довідкою цього суду (а.с. 8).

Вказане рішення іноземного суду в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави Республіки Білорусь державного мита в розмірі 9 рублів 9 копійок Національного банку Республіки Білорусь з урахуванням деномінації виконувалось на території Республіки Білорусь з 30 березня 2016 року по 20 червня 2016 року. В період часу з 21 червня 2016 року по 21 березня 2018 року виконавчий лист знаходився у стягувача. На даний час заборгованість в розмірі 9 рублів 09 копійок Національного банку Республіки Білорусь з урахуванням деномінації боржником не погашена, що підтверджується довідкою (а.с. 9).

Згідно довідки суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь, ОСОБА_1 про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у відповідності з нормами Цивільного процесального кодексу Республіки Білорусь (а.с. 7).

Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, які передбачені ч. 2 ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та ст. 462 ЦПК України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 12 лютого 2016 року в частині стягнення з боржника державного мита підлягає визнанню та виконанню на території України.

Згідно з ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на день постановлення ухвали, тобто на 02.10.2018, за офіційним курсом НБУ, курс гривні до іноземної валюти - Білоруського рубля складає, за 1 Білоруський рубль - 13,33 гривні.

Таким чином, виходячи з офіційного курсу НБУ з боржника ОСОБА_1 в дохід держави Республіки Білорусь підлягає стягненню державне мито в розмірі 9,09 Білоруських рублів з урахуванням деномінації, що за офіційним курсом Національного Банку України складає 131 грн 94 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 462-467, 469 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Залізничного району м. Гомеля Республіки Білорусь від 12 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави Республіки Білорусь державного мита у розмірі 9 рублів 09 копійок Національного банку Республіки Білорусь з урахуванням деномінації, що за офіційним курсом Національного Банку України складає 131 грн (сто тридцять одна ) грн 94 (дев"яносто чотири) копійки.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С.П. Меженнікова