Провадження № 2-о/369/291/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.10.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., за участю заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що згідно висновку міського центру дитини від 17 липня 2017 року, в процесі психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проводилася практичним психологом центру ОСОБА_5, були виявлені ознаки жорстокого поводження з боку батька ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, а саме ознаки фізичного насильства та сексуального розбещення.

17 липня 2018 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України були внесені до ЄРДР за № 0004367. Потерпілою від даного кримінального правопорушення є малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час триває досудове розслідування. До батька дитини ОСОБА_2 не застосовано ніяких обмежувальних прав стосовно дитини. Батько в будь-який час може забрати дитину з садочка і продовжувати себе вести з дитиною негативно або впливати на дитину.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді обмеження, а саме заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: Київська область, Києво-Святошинський, м. Вишневе, вул. Балукова, 134, у побаченні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на 5 місяців.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити. Суду пояснила, що дана заява подана нею, щоб забезпечити безпеку дитини та задля перестороги, що до дитини буде застосоване насильство з боку батька.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення заяви. У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що зі своєю дочкою він не бачився з 16 липня 2018 року, на даний час проживає окремо від дитини.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ № 174400, видане 02 серпня 2013 року виконавчим комітетом Біловецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

Згідно висновку міського центру дитини від 17 липня 2017 року, в процесі психологічної роботи з малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проводилася практичним психологом центру ОСОБА_5, були виявлені ознаки жорстокого поводження з боку батька ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4, а саме ознаки фізичного насильства та сексуального розбещення.

Відповідно до вимог ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 17 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004367 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України за заявою директора міського центру дитини, з приводу того, що ОСОБА_2 вчиняє неправомірні дії щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме вчинення щодо останньої розпусних дій.

На даний час триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_2, він не бачиться з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню частково.

Суд вважає за можливе видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді обмеження, а саме заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у побаченні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на два місяці, виходячи з того, що в процесі психологічної роботи з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, психологом ОСОБА_5 були виявлені ознаки жорстокого поводження з боку батька ОСОБА_2, а саме ознаки фізичного насильства та сексуального розбещення, відповідно до наданої інформації Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім»ї виконавчого органу міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 17 липня 2018 року № 157, а тому існують ризики неналежного поводження батька зі своєю дитиною.

В решті вимог суд відмовляє у задоволенні заяви, оскільки заявник ОСОБА_1 не надала суду доказів і не довела в судовому засіданні необхідності видачі обмежувального припису строком на пять місяців.

Керуючись ст. ст. 1, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 4, 5, 350-4, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ЗаявуОСОБА_1 задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді обмеження, а саме заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у побаченні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на два місяці.

В решті заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.