Постанова

Іменем України

03 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 645/10106/14-ц

провадження № 61-17704св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року у складі судді Ульяніч І. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року у складі колегії суддів: Кіпенка І. С., Шаповал Н. М., Кіся П. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 0709/22/07-Z, згідно з умовами якого кредитор відкрив відповідачу невідновлювану кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах у межах загальної суми 60 000,00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ), з розрахунку 15,4 % річних за весь час фактичного користування кредитом, на строк з 24 квітня 2007 року до повного виконання зобов'язань перед кредитором.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 0709/22/07-Z.

Станом на 20 жовтня 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 86 500,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути заборгованість у сумі 86 500,28 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки 15 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладений додатковий договір № 9, яким банк здійснив звільнення (прощення боргу) позичальника від його обов'язку щодо повернення частини грошових коштів, тобто погашення заборгованості за кредитами, отриманими на підставі кредитного договору, на загальну суму 86 500,28 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено. Рішення Фрунзенського районного суду

м. Харкова від 07 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У лютому 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у додатковому договорі № 9 не зазначено, що кредитний договір є виконаним у повному обсязі, оскільки позичальнику прощено частину боргу у розмірі 86 500,28 грн, а не весь борг. Залишок за кредитом є тотожним сумі, на яку відбулося прощення боргу, який і передано новому кредитору як суму боргу. Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи - ПАТ «Кредитпромбанк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 26 червня 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що 24 квітня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та

ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 0709/22/07-Z, згідно з умовами якого кредитор відкрив відповідачу невідновлювану кредитну лінію у національній валюті України або в іноземних валютах в межах загальної суми 60 000,00 доларів США з розрахунку 13,4 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 24 квітня 2007 року до 10 квітня 2012 року.

У подальшому між сторонами укладені договори про внесення змін до вказаного кредитного договору від 17 вересня 2007 року № 1; від 08 грудня 2009 року № 2,

від 07 червня 2010 року № 3, від 25 червня 2010 року № 4, від 09 липня 2010 року № 5, від 23 липня 2010 року № 6, додатковий договір від 10 лютого 2011 року № 7,

від 10 лютого 2011 року № 8. Указаними договорами змінювалась відсоткова ставка за кредитом до 15,4 %, зазначався залишок заборгованості за кредитом у розмірі

47 027,04 доларів США, графік погашення заборгованості та повернення кредиту не пізніше 10 квітня 2015 року.

Додатковим договором № 9 до кредитного договору № 0709/22/11/07-2 від 24 квітня 2007 року, який укладений 15 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3, банк, керуючись статтею 605 ЦК України, здійснює звільнення (прощення боргу) позичальника від його обов'язку щодо повернення частини грошових коштів (тобто погашення заборгованості за кредитами), отриманих на підставі кредитного договору, на загальну суму у розмірі 86 500,28 грн (надалі «Зобов'язання»). Зобов'язання припиняється (у порядку прощення боргу). З моменту припинення зобов'язання позичальник є вільним від його виконання.

Відповідно до акта прийому-передачі від 15 травня 2013 року іпотекодержатель (ПАТ «Кредитпромбанк») передав, а іпотекодавець (ОСОБА_3) прийняв державний акт на право власності на земельну ділянку, від 05 грудня 2004 року серії ХР № 049726, реєстраційний № 298, який був предметом іпотеки.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 0709/22/07-Z до відповідача.

Позивачем надана довідка, згідно з якою станом на 20 жовтня 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 86 500,28 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті

1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Частиною першою статті 604 ЦК України передбачено, що зобов'язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Згідно зі статтею 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує права третіх осіб щодо майна кредитора.

Частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року установлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що вимоги банку про повернення прощеного боргу є необґрунтованими, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» зобов'язання відповідача за кредитним договором припинилися внаслідок прощення боргу первісним кредитором.

Доводи касаційної скарги про те, що у додатковому договорі № 9 не зазначено, що кредитний договір є виконаним у повному обсязі, оскільки позичальнику прощено частину боргу у розмірі 86 500,28 грн, а не весь борг, не заслуговують на увагу, оскільки додатковим договором передбачено, що зобов'язання припиняються з моменту прощення боргу та позичальник вільний від його виконання. Позивачем не надано належних та допустимих доказів існування боргу відповідача у зазначеній сумі, за яким право вимоги перейшло до позивача, що є його процесуальним обов'язком.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Оскаржувані судові рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам статей 213-215, 315 ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик