УХВАЛА

Іменем України

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 752/8910/16-ц

провадження № 61-42891ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8, про поділ спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту та визнання права власності.

ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8, про поділ спільної часткової власності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однією сім'єю без укладення шлюбу у період з 01 лютого 2012 року по 15 травня 2016 року.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 9/20 часток квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 11/20 часток квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5,подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що ОСОБА_4 участі у даній справі не брала, проте рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права, свободи, інтереси та обов'язки.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року. Апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Апеляційний суд виходив з того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не впливає та не порушує права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_4, оскільки не створює для неї будь-яких зобов'язань.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, разом з клопотанням про поновлення строку.

У клопотанні заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції отримано 20 липня 2018 року, на підтвердження чого надано копію поштового конверту Апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2018 року № 150 та витяг з реєстру відстеження поштових відправлень.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущений з поважних причин, вказаний строк підлягає поновленню.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5,просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував того, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси ОСОБА_4, оскільки фактичним набувачем спірної квартири є саме ОСОБА_4, яка надала грошові кошти ОСОБА_7 для купівлі у майбутньому спірної квартири. Висновки суду апеляційної інстанції є передчасними та суперечать статті 129 Конституції України та статті 352 ЦПК України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Зазначена норма встановлює порядок апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права, апеляційний суд встановлює чи дійсно мали місце порушення таких прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не брала участі у даній справі.

Питання про залучення ОСОБА_4 у встановленому законом порядку судом першої інстанції не розглядалось.

Отже, відмовляючи у прийнятті та повертаючи апеляційну скаргу заявнику, апеляційний суд, враховуючи те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року, питання про права та обов'язки ОСОБА_4 не вирішувались, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 не є особою, яка на підставі частини першої статті 352 ЦПК України має право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

Поновити представнику ОСОБА_4 - ОСОБА_5, строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовомОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_8, про поділ спільної часткової власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська