Справа № 310/6021/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 жовтня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді - Крамаренка А.І.

при секретарі - Корнієнко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Бердянська в особі виконавчого комітету Бердянської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, про поновлення позовної давності, визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 березня 2002 року між нею та ліквідатором ТОВ «Агробуд» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що складається з кухні-котельної №2-1 площею 18,3 кв.м., коридору №2-2 площею 9,8 кв.м., санвузла №2-3 площею 2,2 кв.м., кімнати №2-4 площею 11,3 кв.м., кімнати №2-5 площею 9,7 кв.м.з житлового будинку «А», загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 21,0 кв.м., що складає 3/20 частки домоволодіння.

Кошти по купівлі квартири вона внесла в касу ТОВ «Агробуд» згідно квитанції до прибуткового касового ордеру серії 02 АЛ №632232. Продаж зазначеної квартири було здійснено згідно рішення ліквідаційної комісії, протокол №1 від 02.03.2002 року.

В червні 2018 року, при оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, їй стало відомо, що договір купівлі-продажу квартири від 05 березня 2002 року не має юридичної сили, оскільки нотаріально не посвідчений.

Вказую, що сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, а тому просить поновити їй строк звернення до суду з позовом про захист свого цивільного права; визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 05 березня 2002 року, укладений між ліквідатором ТОВ «Агробуд» та ОСОБА_1; визнати за нею право власності на 3/20 частки домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: кухні-котельної №2-1 площею 18,3 кв.м., коридору №2-2 площею 9,8 кв.м., санвузла №2-3 площею 2,2 кв.м., кімнати №2-4 площею 11,3 кв.м., кімнати №2-5 площею 9,7 кв.м. з житлового будинку «А».

ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили, відзив на позов до суду також не надходив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданих суду документів видно, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 10.04.1978 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на спірну частину житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за Бердянською міжгосподарською будівельною організацією.

Наказом Запорізького облміжколгоспбуду №66 від 10.06.1986 року Бердянська міжгосподарська будівельна організація була реорганізована в Андріївську міжгосподарську пересувну механізовану колону №134 та Бердянську міжгосподарську пересувну механізовану колону №135; на підставі наказу №13 від 15.01.1988 року Андріївська міжгосподарська пересувна механізована колона №134 та Бердянська міжгосподарська пересувна механізована колона №135 реорганізовані в Бердянський «Райагробуд». На підставі рішення Бердянської райдержадміністрації №76 від 30.07.1997 року Бердянський «Райагробуд» перейменований в ТОВ «Агробуд».

Згідно протоколу №1 від 02.02.2002 року засідання ліквідаційної комісії ТОВ «Агробуд» прийнято рішення про продаж квартир в одноповерхових будинках по вул. Приазовська в м. Бердянську за залишковою вартістю в межах 300 грн. з кожної квартири.

05 березня 2002 року ТОВ Агробуд» в особі ліквідатора Іщенко В.Д. та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого остання придбала квартиру АДРЕСА_1, сплативши 300 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.03.2012 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру серії 02 АЛ №632232 від 05.03.2002 року.

Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в березні 2002 року, для їх врегулювання застосовується ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно положень ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Відповідно до статті 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Правило частини 2 статті 47 ЦК УРСР 1963 року про визнання угоди дійсною не може бути застосоване, якщо сторонами не досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 р. «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК (1963 р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Як встановлено судом, договір купівлі-продажу від 05 березня 2002 року носив реальний характер та повністю виконаний сторонами.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується домовленість сторін з усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання, суд вважає, що відповідно до вимог частини 2 ст. 47 ЦК УРСР позовні вимоги в частині поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом про захист свого цивільного права; визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири від 05 березня 2002 року, що укладений між ліквідатором ТОВ «Агробуд» та ОСОБА_1; визнання за позивачем права власності на 3/20 частки домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: коридору №2-2 площею 9,8 кв.м., санвузла №2-3 площею 2,2 кв.м., кімнати №2-4 площею 11,3 кв.м., кімнати №2-5 площею 9,7 кв.м. з житлового будинку «А», підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на кухню-котельну №2-1 площею 18,3 кв.м. з огляду на наступне.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради станом на 15.06.2018 року, кухня-котельна №2-1 розташована в прибудові «а7», що збудована самочинно в 2018 році, а отже дане приміщення не могло бути предметом договору купівлі-продажу 05 березня 2002 року.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про захист свого цивільного права.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири від 05 березня 2002 року, укладений між ліквідатором ТОВ «Агробуд» Іщенко Василем Дмитровичем та ОСОБА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частки домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: коридору №2-2 площею 9,8 кв.м., санвузла №2-3 площею 2,2 кв.м., кімнати №2-4 площею 11,3 кв.м., кімнати №2-5 площею 9,7 кв.м. з житлового будинку «А».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. І. Крамаренко