Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №750/4411/18
№ 2/733/348/18
"22" жовтня 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області
головуючого судді: Т.В. Карапиш
при секретарі: В.Ю. Донченко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином через публікування оголошення на веб-сайті судової влади. Причини неявки останньої суду невідомі. Відзив на позов не подала.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, заяву позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні 11 грудня 2015 року відповідачка ОСОБА_2 отримала від позивачки ОСОБА_1 в борг кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США зі сплатою 5 відсотків за користування коштами щомісячно та кінцевим терміном повернення коштів до 15 травня 2016 року, що підтверджується копією розписки (а.с.11).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
11 січня 2016 року ОСОБА_2 сплатила 100 доларів США процентів, але з лютого місяця 2016 року їх не сплачує.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).
Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів законодавства.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивачки із відповідачки витрати, повязані зі сплатою нею при предявленні позову 949 (девятсот сорок девять) гривень 64 копійки судового збору.
Керуючись ст.ст. 4,19,76,81,247, 258-259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст. 192,202,533,625,1046,1047,1050 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргузадовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 949 (девятсот сорок девять) гривень 64 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Т. В. Карапиш