Справа № 450/2373/18 Провадження № 2/450/1555/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач 27.07.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 51, розташований в с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.02.2013 року померла її мати ОСОБА_2 до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого увійшов вказаний вище будинок.

Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядилася, а тому спадкування її майна відбувається за законом почергово.

Вона після смерті матері у встановлений строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки на такий відсутні правовстановлюючі документи. З цих підстав просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача Вовківської сільської ради Пустомитівського району, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, суд встановив наступне.

Як слідує з копії свідоцтва про народження серії І-СГ № 378297, яке видане повторно 12.07.2013 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СГ № 332819 від 10.05.1975 року та копії паспорта громадянина України, ОСОБА_4 народилася 04.09.1954 року, яка у звязку з реєстрацією шлюбу змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка «Сенишин».

Судом встановлено, що 13.02.2013 року померла мати позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ№ 307277 від 14.02.2013 року.

ОСОБА_2 своєю власністю на випадок смерті не розпорядилася, тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після її смерті відбувається за законом почергово.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом майна ОСОБА_2 є її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак ОСОБА_5 в подальшому відмовилась від спадщини.

Згідно постанови приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 18.05.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 51 в с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на такий на імя померлої ОСОБА_2

Як розяснено у пункті 3.1. Інформаційного листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/4-13 від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

З Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР № 362 від 20.07.1972 року вбачається, що ОСОБА_2 правомірно розпочала будівництво житлового будинку в с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області на належній їй земельній ділянці площею 0, 12 га.

З технічного паспорту на житловий будинок № 51 у с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області, складеного 16.08.2013 року на імя ОСОБА_2 слідує, що за даною адресою знаходиться збудований у 1972 році житловий будинок площею 124,0 кв.м. Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 проживала у житловому будинку № 51, у с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області, та являлася власником вказаного житлового будинку, яка при житті не оформила за собою права власності на дане нерухоме майно.

Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_2, яка прийняла в порядку спадкування належний померлій житловий будинок тобто набула права власності на дане майно, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за відсутності правовстановлюючих документів на таке.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1258, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 13.02.2013 року, право власності на житловий будинок № 51 в с. Вовків, Пустомитівського району Львівської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_7