Номер провадження: 22-ц/785/6040/18
Номер справи місцевого суду: 2-9745/2006
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

02 липня 2018 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Одеської області Дрішлюк А.І., дослідивши апеляційну скаргу Департамента комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2006 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та просила суд визнати за нею право власності на допоміжне нежиле приміщення підвалу, площею 87,3 кв.м., що розташоване під АДРЕСА_1 (а.с. 3-4).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені (а.с. 29-30).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 15.06.2018 року Департаментом комунальної власності Одеської міської ради була подана апеляційна скарга. В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначив, що відповідно до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 56-V (п.1) Представництво є єдиним уповноваженим органом ОМР управляти майном комунальної власності. Департамент є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (згідно з Положенням про Департамент комунальної власності ОМР від 19.02.2013 року № 2752- Представництва VІ). Апелянт вказує на те, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалася на рішення Конституційного суду України № 1-2/2004 від 02.03.2004 року щодо того, що співвласники багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (горища, підвалів), відповідно до п. 11 якого допоміжні приміщення (сараї, комори, горища, підвали, колясочні тощо) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Так апелянт посилається на те, що такими доводами позивача було спровоковано невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Крім того, апелянт зауважує, що нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 26,0 кв.м. та 30,3 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, у розумінні Цивільного кодексу України та відповідно до ДБН В.2.2/15/2005 є самостійними об'єктами цивільно-правових відносин. Апелянт звертає увагу на те, що оскільки у розпорядженні Департаменту наявні свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 13.04.2005 року та серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року, спірні приміщення є нежитловими та є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, а також об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Поряд з наведеним апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінку тому, що законом не передбачено визнання права власності за окремими співвласниками багатоквартирного будинку на допоміжні приміщення, що знаходяться під їхніми квартирами. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 31-35). Також апелянт подав до суду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення від 26.12.2006 року (а.с. 37-39).

Згідно з ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Згідно з ч. 2 ст. 354 ЦПК України діючої редакції учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За ч.3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Враховуючи обставини справи, доводи апелянта в його апеляційній скарзі та обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження суд вважає за необхідне зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення ухвалено 26 грудня 2006 року, тобто, майже 12 років тому. Апелянт звернувся до суду з апеляційної скаргою 15 червня 2018 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування свого клопотання апелянт зазначив, що про оскаржуване рішення суду Департаменту стало відомо з листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 24.05.2018 року № 3587-12/92, яке надійшло на адресу Департаменту 30.05.2018 року. Відповідно до положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням ОМР від 19.02.2013 року № 2752-VI, Департамент є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю ОМР. Однак, як зазначає апелянт, Департамент не було залучено до участі в справі № 2-9745/06, ухвалення рішення по якій порушило права та охоронювані законом інтереси Департаменту.

З матеріалів справи вбачається, що за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради зареєстровано на праві комунальної власності нежилі підвальні приміщення № АДРЕСА_2 загальною площею 26,0 кв.м., а також нежилі підвальні приміщення № АДРЕСА_3 загальною площею 30,3 кв.м., про що свідчать свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 від 13.04.2005 року, та витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.65-68), що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги заявлялися щодо допоміжного нежилого приміщення підвалу загальною площею 87,3 кв.м., що розташоване під АДРЕСА_1. Отже, виникла ситуація, за якої апелянтом не було чітко сформульовано та підтверджено відповідними доказами факт порушення його прав, зокрема, не надано технічної документації, яка б точно відображала, що в позовній заяві та апеляційній скарзі мова йде про однин і той же об'єкт. Наразі в позовній заяві та оскаржуваному рішенні суду йдеться про один об'єкт загальною площею 87,3 кв.м., а в апеляційній скарзі про два об'єкти - загальна площа кожного з яких окремо 26,0 кв.м. та 30,3 кв.м. При цьому КП «Бюро технічної інвентаризації» своїм листом № 3587-12/92 повідомила апелянта, що нежитлові підвальні приміщення № 501 та № 502 входять у приміщення загальною площею 87,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, проте додаток до вказаного листа з копією технічної документації апелянтом не наданий (а.с. 64).

Крім того, апелянт вказує, що його не було залучено до участі в справі в суді першої інстанції, що, однак, спростовується тим, що Департамент став правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю ОМР 19.02.2013 року, а тому його залучення на момент розгляду справи в 2006 році було об'єктивно неможливо.

Так само не знайшов свого пояснення в клопотанні про поновлення строків той факт, що реєстрація оспорюваного рішення була проведена МБТІ та РОН, яке отримано було ОМБТІ та РОН за вх. 567 від 28.02.2007 року (а.с. 70). Тобто про порушення права відповідний орган по управлінню комунальної власності повинен був дізнатись в цей період часу.

Оскільки наведені в клопотанні про поновлення строку обставини визнані неповажними, апелянт має право вказати інші обставини непереборної сили, як це передбачено п.2 ч.2 ст.358 ЦПК України, які б виправдовували пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, та аргументували необхідність втручання в принцип res judicata.

Враховуючи вище наведене, оскільки апелянтом не виконані вимоги процесуального закону, апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.175, 177, 185, ч. 4 ст. 356, 357 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департамента комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2006 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності - залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак в частині визначення судових витрат може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

02.07.2018 року м. Одеса