Справа №639/2254/18
Провадження №2/639/1292/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

представника позивача - Коробченко М.Ю.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/2254/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 902, 29 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.05.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Представник позивача зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір.

Представник позивача вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 12.04.2018 року становить 53 902, 29 грн.

Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 травня 2018 року клопотання представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження - задоволено.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання.

14 червня 2018 року від відповідача по справі ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини.

Так, на думку відповідача, анкета-заява не є підтвердженням факту укладення кредитного договору. З правилами надання банківських послуг та тарифами банку ОСОБА_2 ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його підпису про ознайомлення. Відповідач посилається на те, що йому не могло бути надано кредитний ліміт у розмірі 9 500, 00 грн., оскільки він був непрацюючим студентом. Окрім того, ОСОБА_2 зазначає, що перевірити правильність розрахунків заборгованості є неможливим, оскільки немає доказів щодо розміру кредитного ліміту, що надавався. Як також зазначає відповідач, одночасне застосування штрафу та пені суперечить вимогам чинного законодавства, та до пені має застосовуватися строк позовної давності.

14 червня 2018 року від відповідача по справі надійшла заява про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 червня 2018 року заяву відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в загальному позовному порядку - задоволено.

Вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Розгляд справи розпочати зі стадії відкриття провадження у справі. Замінити судове засідання для розгляду справи по суті на підготовче судове засідання. Призначити підготовче судове засідання.

23 червня 2018 рокувід АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на відзив, в якій вони зазначають, що заява про заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ОСОБА_2 та банком договір. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. На думку представника позивача, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, оскільки з них вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття їх через банкомати та частково сплачував заборгованість. Щодо посилання відповідача на строк позовної давності, то картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, на думку представника позивача, кредитний договір є чинним, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Окрім того, представник позивача зазначає, що штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов'язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

25 червня 2018 рокувід представника позивача по справі надійшла відповідь на заяву про застосування строків позовної давності, згідно з якою картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці, у зв'язку з вказаним, при зверненні до суду з позовом 28.04.2018 року позивачем не було пропущено строк позовної давності.

26 липня 2018 року від відповідача по справі надійшла до суду відповідь-заперечення, відповідно до якої він посилається на те, що позивачем не було надано до суду доказів на підтвердження того, що відповідач прийняв Умови та правила, та в якій редакції вони діяли на момент укладання договору. Перевірити правильність розрахунку наданого позивачем також є неможливим, оскільки в розрахунках відсутні данні щодо кредитного ліміту. Окрім того, позивачем було одночасно застосовано два види пені та неустойку, що суперечить вимогам законодавства.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/2254/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання.

17 серпня 2018 року від представника позивача по справі надійшла до суду відповідь на заперечення, відповідно до якої вони зазначають, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Заява разом з умовами та правилами та Тарифами є договором про надання батьківських послуг. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.

Представник позивача - Коробченко М.Ю., яка діє на підставі Довіреності від 27.12.2016 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримала, просила суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволенні позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. В подальшому в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі Анкети-заяви ОСОБА_2 від 19.05.2011 року відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (т.1 а.с. 10)

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п. 1 ст.30 ЦК країни), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних нормах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов)

Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний мовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, -викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого ступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Жодних заперечень з приводу того, що він не погодився з умовами та правилами надання банківських послуг відповідачем висловлено в заяві не було. Окрім того, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи, надані позивачем викладені не в тій редакції, яка діяла на час підписання ним цих документів.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що дійсно 19.05.2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви, «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку».

Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що датою укладання договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділу «Відмітки банку» заяви позичальника.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється на підставі наданих позичальником документів, за рішенням банку.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.04.2018 року, вбачається, що відповідачу було встановлений кредитний ліміт у розмірі 9 500, 00 грн., яким він користувався шляхом зняття коштів з кредитної картки, що також вбачається з вказаного розрахунку, а отже суд приходить до висновку, що вказане є підтвердженням того, що дійсно позивачу було надано кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 9 500, 00 грн., якими він користувався. (т.1, а.с. 6-8, 9)

В матеріалах справи міститься виписка з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. (т.1, а.с. 71-105)

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам у справі.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 3,0% на місяць, пеня - пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором)/ 30 - яка нараховується за кожен день прострочення кредиту) + пеня 2 (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки за кредитом чи відсоткам 5 або більше днів при виникненні прострочки на суму більше ніж 50 грн.

З 01.01.2013 року всі картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»

Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка становить 2,5% на місяць, за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9%, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6%, пеня - 0, 24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн.; пеня - 0, 24 % від суми заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. (т.1, а.с. 11)

В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами говору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом ведення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта щодо незгоди із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п. 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний в тому числі отримувати виписки про стан картрахунків та о проведених операціях по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, ПАТ КБ «Приватбанк», за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком.

Також, згідно п. 1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, при незгоді із змінами Правил та/або Тарифів, клієнт зобов'язаний звернутись в банк для розірвання даного договору та сплатити заборгованість, що виникла перед банком.

Як встановлено під час розгляду справи банк інформував відповідача про зміну процентної ставки в тому числі шляхом надання виписок в терміналі самообслуговування та «Приват 24».

Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду доказів звернення відповідача до банку з пропозицією щодо розірвання кредитного договору після інформування банком про зміну процентної ставки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що банком було дотримано погоджену сторонами кредитного договору процедуру зміни процентної ставки за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Представник позивача вказує, що відповідач не виконує в повному обсязі зобов'язання за кредитним договором, а саме: не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у розміру та строки, передбачені Договором.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 12.04.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 53 902, 29 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5 664, 53 грн.; заборгованість за відсотками - 5 536, 76 грн.; заборгованість за пенею- 39 658, 03 грн.; штраф - 3 042, 97 грн. (т.1, а.с. 9)

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Саме такі правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Отже, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача фіксованої частини та процентної складової штрафу, що зазначені у розрахунку, як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають, а з відповідача по справі підлягає стягненню лише пеня.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 та пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідач просив суд застосувати строк позовної давності, так, розмір пені за останній рік становить 29 777, 16 грн. (т.1, а.с. 9)

Однак, вказаний розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а саме 11 201, 29 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 5 664, 53 грн., заборгованість за відсотками - 5 536, 76 грн.)

Враховуючи те, що розмір пені, який розрахований позивачем, навіть в межах строку позовної давності, значно перевищує розмір збитків понесених позивачем, а також враховуючи принцип справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, викладений в ст. 3 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір пені повинен бути зменшений до розміру заборгованості за договором - а саме до 11 201, 29 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 5 664, 53 грн., заборгованість за відсотками - 5 536, 76 грн.).

Щодо посилання відповідача на те, що строк позовної давності за вимогами позивача сплинув, то суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Заява позичальника про припинення дії договору в матеріалах справи відсутня, а тому відбулась його пролонгація із збереженням тих умов, на яких його було укладено, зокрема щодо умов про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Зважаючи на той факт, що п. 1.1.7.31 «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача, а в анкеті-заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг», що підписана відповідачем, не міститься домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності до 50 років, суд приходить до висновку, що сторонами не досягнуто згоди щодо збільшення строку позовної давності, зважаючи на що підлягає застосуванню загальний строк позовної давності.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1926цс15.

Відповідно до Умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

В постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року, Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що у випадку незалежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14 цс 14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правил користування картою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Як вбачається з довідки ПАТ КБ «Приватбанк», між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні картки, а саме остання зі строком дії до 01/18. (т.1, а.с. 108)

Окрім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж, який було здійснено ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 0, 26 грн. відбувся 06.08.2016 року.

Отже, суд приходить до висновку, що при зверненні до суду з позовною заявою 03 травня 2018 року представником позивача не було порушено строки позовної давності.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заяву АТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2011 року у розмірі 22 402, 58 грн., яка складається з: тіло кредиту - 5 664, 53 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 5 536, 76 грн., пеня - 11 201, 29 грн.

Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762, 00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 30, 202, 207, 256, 257, 261, 267, 509, 525, 526, 530, 546-552, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2011 року у розмірі 22 402, 58 грн. (двадцять дві тисячі чотириста дві гривні 58 копійок), яка складається з: тіло кредиту - 5 664, 53 грн., нараховані відсотки за користування кредитом - 5 536, 76 грн., пеня - 11 201, 29 грн.

У задоволені іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 762, 00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна перемоги, буд. 50, , р/р № 3111, МФО №305299.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 06 лютого 2009 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 17.10.2018 року.

Суддя В.В. Труханович