Справа № 589/2309/17
Провадження № 2/589/185/18
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Курбанової А.Р.
за участю секретаря судового засідання Нагорної Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - сектору з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шосткинської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
23.06.2017р. позивач звернулася до суду з позовом (згодом уточненим) до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування цих позовних вимог зазначає, що їй на праві приватної власності належить вищевказана квартира. ОСОБА_2 є колишнім співвласником даної квартири та чоловіком позивача, однак вже тривалий час шлюб між ними існує лише формально, останній проживає окремо, проте досі зареєстрований у спірній квартирі. У 2015 році від своєї матері він успадкував квартиру та одразу ж переїхав проживати туди, подарував позивачу свою частку у спірній квартирі і з того часу в ній не проживає. Враховуючи, що відповідач зареєстрований у квартирі, що належить позивачу, але не проживає в ній, а факт його реєстрації зачіпає права та інтереси позивача, остання просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною їй квартирою.
У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 04 жовтня 2018 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши позивача, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Слід зазначити, що хоча вказана квартира і була придбана сторонами під час шлюбу та належала їм обом на праві спільної сумісної власності, однак в подальшому сторони визначили частки у спільному майні подружжя та відповідач подарив позивачу свою частку у вказаній квартирі, що підтверджується договором від 07.06.2016р. /а.с. 5-7/.
Разом з позивачем у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані її сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак останній фактично за даною адресою не проживає.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є сусідкою позивача, підтвердила, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з грудня 2015 року та не навідується туди, оскільки переїхав до квартири своєї матері. В спірній квартирі відсутні його речі.
Вказані покази свідка узгоджуються з відомостями акту, складеного КП "Укржитлокомфорт" 20.10.2016р., відповідно до якого ОСОБА_2 з грудня 2015 року у спірній квартирі не проживає.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються права власності та права користування житлом і на час виникнення регулюються нормами Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку понад рік, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе. Жодних доказів, що спростовували б пояснення позивача та піддавали б сумніву подані нею докази, відповідачем суду не надано.
Враховуючи, що ОСОБА_2 на законних підставах був зареєстрований у спірному житлі, проте відсутній без поважних причин у цій квартирі за місцем реєстрації понад один рік, а тому є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом.
Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.
Керуючись вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1/ - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2/, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 09.10.2018 р.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області А.Р.Курбанова