Справа № 2-1923/2008
Провадження № 2-п/496/18/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2008 року, -

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що 17.11.2008 року було винесено заочне рішення по вказаній цивільній справі, відповідно до якої позовні вимоги позивача були задоволенні. Однак про судові засідання, які були призначенні на 30.09.2008 року та 17.11.2008 року він не був сповіщений належним чином та порушено його право надавати докази на підставу своїх заперечень проти позову.

Представник заявника у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та пояснив, що заявник належним чином не був повідомлений про час та місце слухання справи, так як не отримав жодної повістки про виклик до суду. Тому просив заяву задовольнити та скасувати заочне рішення суду від 17.11.2008 року.

Представник ВАТ «Одесаобленерго» до судового засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17 листопада 2008 року по справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, позовні вимоги позивача були задоволені у повному обсязі.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як вбачається з матеріалів справи, у судові засідання, які були призначені на 30.09.2008 року, та 17.11.2008 року відповідач не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду, згідно зворотнього повідомлення (а.с.13), яке він отримав 21.10.2008 року особисто.

Тому посилання представника заявника на те, що суд при ухваленні заочного рішення обмежився лише доказами позивача, заявник був позбавлений можливості приймати участь в розгляді справи, оскільки не був повідомлений про місце та час її розгляду, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі у судовому засіданні, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі Преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Можливість продовження строків передбачена, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Поновлення строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності.

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У звязку з наведеним, суд не вбачає посилань відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті та обґрунтуванням для апеляційної скарги, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 287-288, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 17.11.2008 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 03.10.2018 року.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3