Справа № 337/2792/18
Провадження № 2/337/1498/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Бессарабової Т.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом у якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила сина ОСОБА_4, батьком якої є відповідач. Своє батьківство відповідач визнав. З батьком дитини у шлюбі не перебували і ніколи не проживали разом як одна родина. Вона і син зареєстровані в АДРЕСА_1. Дитина завжди перебувала на її утриманні, відповідач від виконання батьківських обов'язків постійно ухилявся, аліментів на регулярній основі не сплачував і надалі продовжує ігнорувати потреби власного сина. 30.11.2017 р. вона звернулася із позовною заявою до Хортицького районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 аліментів та позбавлення його батьківських прав. Відповідач просив її і суд не стягувати з нього аліментів примусово та обіцяв утримувати сина добровільно. Вона погодилася залишити свій позов без розгляду, якщо батько буде регулярно виплачувати дитині аліменти. Відповідно, 25.01.2018р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя ухвалив таке: позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - залишити без розгляду; провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні - закрити. З того часу минуло півроку, проте ОСОБА_3 продовжує свідомо ігнорувати виконання батьківських обов'язків. Вона кілька разів зверталася до Святошинської служби у справах дітей м. Києва та Хортицької служби у справах дітей м. Запоріжжя з проханням роз'яснити ОСОБА_3 його батьківські обов'язки утримувати дитину. Святошинська служба у справах дітей м. Києва провела бесіду з ОСОБА_3 та рекомендувала звернутися в суд із заявою про стягнення аліментів, а працівники Хортицької служби у справах дітей м. Запоріжжя повідомили, що її звернення є за межами їх компетентності. 21.05.2018 р. вона звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою видати судовий наказ про стягнення аліментів, яку було задоволено й передано до виконання. За період з 30.11.2017 по 21.05.2018 аліменти ОСОБА_3 добровільно не сплачувалися. Вказала, що були вжиті такі заходи: намагалася стягнути аліменти з ОСОБА_3 ще 30.11.2017 р. своїм позовом і змушена була залишити заяву без розгляду, повіривши обіцянкам батька сплачувати аліменти добровільно, проте батько вкотре обдурив її і сина, залишивши дитину без утримання. Вона чекала кілька місяців виконання ОСОБА_3 своєї обіцянки утримувати дитину та марно. Зверталася зі скаргами у Святошинську і Хортицьку служби у справах дітей. За заявою працівниками Святошинської служби у справах дітей м. Києва були проведені роз'яснювальні бесіди з ОСОБА_3, проте батько продовжував ігнорувати свій обов'язок утримувати власну дитину. При стягненні аліментів з боржника просить врахувати те, що ОСОБА_3 є працездатною особою, працює викладачем в Інституті філології Київського Національного університету імені ОСОБА_5, отримує пенсію, має у власності нерухоме майно. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання нашого сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї чверті сукупного доходу боржника, за період з 30.11.2017р. по 21.05.2018р.

16.07.2018 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя відкрито провадження по справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін.

31.08.2018 року до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов у якому вказано, що він не погоджується з вимогами позивачки.

30.11.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з позовної заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_3 та позбавлення його батьківських прав. У свою чергу, він подав до суду зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про залишення її первісного позову без розгляду, а його представник звернувся до суду із заявою про відмову від позову у зв'язку із врегулюванням спору мирним шляхом. Звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 не свідчить про вжиття позивачкою таких заходів, бо згідно з ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 25.01.2018 р., ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про залишення позову про стягнення аліментів без розгляду.

Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б досягнення сторонами будь-яких домовленостей щодо розміру та строків сплати аліментів. Будь-яке судове рішення або судовий наказ про стягнення з нього аліментів з 30.11.2017 р. - відсутнє. Отже, його дії не можуть свідчити про ухилення від сплати аліментів. У матеріалах справи немає жодного доказу, який би міг підтвердити, що він ухилявся від сплати аліментів. Будь-які мирові угоди та договори про участь у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини не укладались, бо позивачка вважає сина своєю неподільною власністю і всі його пропозиції нотаріально узгодити стосунки відкинула. Тим часом від самого народження сина він добровільно і регулярно сплачував аліменти на його утримання. Нині не з власної ініціативи, фактично позбавлений можливості добровільно сплачувати аліменти. Перекази Укрпоштою, як і листи, не доходять, а свої банківські реквізити ОСОБА_2 не уточнювала. Ховаючись в Інтернеті, позивачка свою справжню адресу в Британії тримає в таємниці від усіх державних органів, до яких він апелював. 23 січня 2018 р. він надав ОСОБА_2 нотаріально посвідчену заяву з дозволом на виїзд сина ОСОБА_3 до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з 25 січня по 1 липня 2018 року. 31 січня 2018 р. син ОСОБА_6 вибув з позивачкою з України до Британії і досі не повернувся - всупереч тому, що термін дозволу закінчився. Ігноруючи його батьківську волю позивачка оголосила дитину резидентом іншої країни і тим порушила умови нотаріально засвідченої заяви, якою був встановлений 5-місячний строк, протягом якого неповнолітній син мав повернутися в Україну. Емігрувавши за кордон, позивачка зробила ОСОБА_6 де факто безбатченком, перервавши усі його зв'язки з сином, цілком ізолювавши його від його опіки та виховання. Він неодноразово звертався до служб у справах дітей та поліції, святошинської у м. Києві, Хортицької у м. Запоріжжі, британської у м. Беркгемстед, до багатьох інших державних установ, але поки що не домігся усуненню перешкод у спілкуванні та вихованні сина. Наразі питання ставить про повернення сина ОСОБА_4 на Батьківщину. Тут його чекають три брати та удочерена ним сестра ОСОБА_6 і він як батько багатодітної дружньої родини, який утримує ще трьох неповнолітніх дітей та дружину після важких пологів. Тим часом позивачка ОСОБА_2, ігноруючи його батьківські права, силкується заднім числом виправдати й узаконити неповернення дитини в Україну в належний термін. У Святошинському районному суді м. Києва розглядається справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька з 01.07.2018 р. по 01.08.2025 р. Під час розгляду справи позивачка переслала суду заяву від 13.06.2018 р. про уточнення позовних вимог, у тексті якої вказано, що неповнолітній ОСОБА_6 нині перебуває у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії і буде далі там відвідувати початкову школу, а тому мати не збирається повертати сина в Україну, вважаючи його резидентом іншої країни. Такий намір підтверджено і заявами позивачки у Святошинський суд від 04.07.2018 р. та 14.08.2018 р. будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

08.10.2018 року до суду від позивачки ОСОБА_2 надійшла пояснювальна заява, у якій вказала, що у період з 30.11.2017р. по 21.05.2018р. ОСОБА_6 був батьком 2-х неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Згодом з'явилася і донька ОСОБА_8, про що вонадізналася із поданогоОСОБА_8 документуу Хортицький районний суд м. Запоріжжя у рамках справи про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, що розглядалася у відкритому засіданні та була залишена без розгляду за її заявою. Дбаючи про дітей, які проживають з ним, на жаль, про рідну дитину, сина ОСОБА_4, відповідач забув. За вказаний період з 30.11.2017р. по 21.05.2018р. власній дитині ОСОБА_8 жодної копійки не дав і не давав би й надалі, якби з нього не стягнули аліменти примусово - судовим наказом Хортицького суду. Навіть тоді відповідач не поспішав виконувати судовий наказ, і довелося звернутися у виконавчу службу для відкриття примусового виконавчогопровадженняВП № 56704851 від 05.07.2018р., що зобов'язувало боржника подати декларацію про доходи і майно. Місячна заробітна плата відповідача складає 20488,44 грн., розмір пенсії становить 7520,53 грн., сукупний дохід відповідача складає близько 28000 грн. на місяць. Отже, ОСОБА_3 цілком здатний виплатити спільній дитині ОСОБА_6 борг за вказаний період.

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. в родині ОСОБА_3 народився ще один син - ОСОБА_9, для догляду за яким надається державна допомога і яку дружина ОСОБА_3 отримує, і отримуватиме від держави допомогу при народженні дитини ОСОБА_9 - з 01.02.2018р. по 28.02.2021р.Станом на сьогодні, допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами (860 грн. на місяць)у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Це означає, шо у найближчі 3 роки молодша дитина ОСОБА_3 частково забезпечується державою. Отже, народження нової дитини у 2018р. не є перешкодою для виплати ОСОБА_3 боргу за вказаний період спільній дитині ОСОБА_6. У власності ОСОБА_3 є нерухоме майно, а саме квартира заадресою АДРЕСА_2, у якій він був зареєстрований до 16.01.2018р. Отже ОСОБА_3 має достатні засоби для утримання всіх своїх неповнолітніх нащадків. Варто зауважити, що як багатодітна родина, сім'я ОСОБА_3 отримує,а якщо не отримує, то має таке право на пільги від держави. З огляду на це, ОСОБА_3 і його родина мають законне право на безкоштовне отримання послугосвітніх, лікувальних, оздоровчих та ін. Будучи депутатом Київської міської ради 4 скликання, ОСОБА_3 має пільги, передбачені для таких осіб, а як пенсіонер - безкоштовний проїзд. Саме в період з 30.11.2017р по 21.05.2018р. син ОСОБА_4 хворів на гострий обструктивний бронхіт, викликаний алергією на пилок карантинних трав, які поширені в м. Запоріжжі, та екологічною ситуацією в нашому індустріальному місті, поступово у дитини почалася розвиватися астма. Саме в період з 30.11.2017р по 21.05.2018р.ОСОБА_4 потребував утримання та додаткових засобів на лікування, а батько їх не надавав, хоча й був належним чином повідомлений. Після проходження діагностики в спеціалістів різних медичних установ, лікарів-алергологів та амбулаторного і стаціонарного лікування ОСОБА_6 рекомендовано проходити курс імунотерапії і санаторно- курортного лікування, змінювати кліматичні умови у період цвітіння сорних трав, постійно контролювати стан здоров'я. Сьогодні оздоровлення на курорті вельми дорого коштує, вважає, що ОСОБА_3 як батько і чоловік має нарівні із матір'ю брати участь в усіх витратах на спільнудитину, про які повідомляла батьку. Нею були ужиті такі заходи: позивач повідомляла про проблеми зі здоров'ям сина відповідачу телефоном, та ОСОБА_3 ігнорував цю інформацію, допомоги надавав, до сина, коли той перебував в реанімації, приїхати відмовився і навіть заблокував номер телефону позивача, щоб його не турбували. Не дивлячись на те, що ОСОБА_6 хворіє та потребує значних коштів на лікування та оздоровлення, відповідач вкотре усунувся від виконання батьківських обов'язків. 03.01.2018р. позивач надіслала електронного листа на адресу батька, у якому описала ситуацію і витрати (5500 грн + 15000 грн на оздоровлення), просила про надання засобів на лікування дитини, проте відповідач не відгукнувся. 05.01.2018р. позивач надіслала рекомендованого листа-прохання про надання засобів на лікування дитини з описом вкладення, якого відповідач також проігнорував. Позивач звернулася зі скаргою про те, що ОСОБА_3 не надає коштів для утримання дитини, до Святошинської Служби у справах дітей м. Києва й отримала відповідь від 15.05.2018р. про проведення виховної бесіди з батьком. Загальні витрати на лікування та оздоровлення дитини за період з по 21.05.2018 склали 6520 грн. (придбання ліків 5500 грн., діагностика, мед.аналізи та консультації лікаря 1020 грн., про що повідомлялося позивачу. ОСОБА_3намагався змусити її підписати угоду, згідно з якою мала бвідмовитися від аліментів та всіх матеріальних претензій щодо батька. Затаку ціну ОСОБА_3 намагався «продати» свою нотаріальну згоду натимчасовий виїзд дитини за кордон на період її навчання. Вона категорично була проти вимог ОСОБА_3 щодо відмови від аліментів та виплати йому гонорарів, як того вимагали окремі пункти цієї угоди, оскільки така угода була відвертим шантажем. Так звана «мирова угода» була надіслана на її електронну скриньку з офіційної скриньки ОСОБА_3 Вважає за необхідне ще раз зауважити, що в рамках розгляду справи у Святошинському районному суді м. Києва за її позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - відповідачем подано зустрічний позов про встановленнямісця проживання дитини з батьком. Також ОСОБА_3 подано позов про зменшення розміру аліментів до 1/10, стягнутих з нього судовим наказом. Довідка про розрахунок заборгованості по аліментах видану Святошинським районним відділом ДВС України, згідно з якою заборгованість ОСОБА_3 по аліментах складає 16358,34 грн, а сам боржник від сплати аліментів ухиляється і не декларує доходи.

Позивачка у пояснювальній заяві вказала, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, та з огляду на те, що вона і син ОСОБА_4 тимчасово перебувають у Великобританії, приїжджати на засідання суду і залишати дитину за кордоном вона не зможе, просить розглядати справу без її участі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених у відзиві. Також вказав, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, та платив аліменти до виїзду дитини з позивачкою за кордон. Документи справи не свідчать, що відповідач отримував листи від позивачки. Вважає позов необґрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, матеріали цивільної справи ЄУН № 337/4795/17, вислухавши пояснення представника відповідача, встановив факти та відповідні правовідносини, і приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.6).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, зареєстровані за однією адресою(а.с.7).

Судовим наказом від 05.06.2018 року Хортицького районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини заробітку(а.с.12).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2018 року позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, залишена без розгляду(а.с.8,9).

З 31.01.2018 року ОСОБА_2 з дитиною перебуває у Великобританії(а.с. 28, 47).

ОСОБА_2 зверталась до служби у справах дітей відділу по Хортицькому району Запорізької міської ради з приводу виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків, на що 11.07.2018 року надана відповідь, що питання знаходиться поза межами компетенції відділу(а.с.10).

ОСОБА_2 зверталась до служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з приводу роз'яснення ОСОБА_3 його батьківських обов'язків щодо утримання дитини ОСОБА_6, на що 15.05.2018 року надана відповідь про повторне рекомендування звернення до суду з позовом про стягнення аліментів(а.с.11).

ОСОБА_3 звертався до служби у справах дітей відділу по Хортицькому району Запорізької міської ради з приводу з'ясування місцезнаходження дитини, та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною(а.с.30).

ОСОБА_3, на протязі 2010 - 2017 року, здійснював ОСОБА_2 поштові перекази грошових сум(а.с.39-46).

Також судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визначення місця проживання дитини.

Суд відхиляє надані позивачкою докази, які додані до письмових пояснень, а саме: додаток 6 квитанцію про оплату послуг алерголога; додаток 7 опис вкладення; додаток 8 електронний лист; додаток 9 довідка про виклик; додаток 10 виписка з історії хвороби; додаток 11, 12 направлення на консультацію, обстеження; додаток 13, 14 направлення в кабінет відновлювального лікування, консультативний висновок; додаток 15 консультативний висновок алерголога з рекомендаціями; додаток 16 направлення та результати досліджень, так як доні докази не відносяться до предмету розгляду справи, а відносяться до питання про додаткові витрати в розумінні ст. 185 СК України.

Доданий до письмових пояснень додаток 18 про розмір заборгованості відповідача за аліментами за період з травня 2018 року по вересень 2018 року, свідчить про наявність заборгованості, правові наслідки якого повинні вирішуватися в іншому порядку.

Так само до предмету доказування по даній справі суд не може прийняти посилання позивачки на наявність у відповідача нерухомості, інших дітей, яких він в змозі забезпечити, право на пільги від держави.

Доданий до письмових пояснень додаток 17 тексту мирової угоди, за своїм текстом стосується в цілому питань, які були предметом розгляду цивільної справи ЄУН № 337/4795/17.

Всі додатки письмових пояснень позивачки використовуються у якості доказів при розгляді в Святошинському районному суді м. Києва спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини.

Суд відхиляє у якості доказів, надані відповідачем документи: згоду на виїзд дитини за кордон, заяву про уточнення позовних вимог, посвідчення(а.с.48-53), так як вони являються, по даній справі, не належними доказами.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов'язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток(доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов'язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Належними та допустимими доказами того, що позивачка вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача можуть бути документи, які підтверджують звернення одного з батьків у різні органи, зокрема, у фонд зайнятості щодо розшуку місця роботи одного з батьків, за місцем роботи батька про встановлення дійсного розміру його зарплати, про оголошення розшуку, документи про одержання тимчасової державної допомоги на дитину, копія рішення про визнання батька безвісно відсутнім, копія рішення про визнання батька обмежено дієздатним у зв'язку із зловживанням ним спиртних напоїв, та інше.

На підставі досліджених доказів, письмових пояснень позивачки, відзиву відповідача, судом встановлено, що відповідач має постійне місце проживання, постійне місце праці, в розшуку не перебуває.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи ЄУН № 337/4795/17, вбачається, що ОСОБА_2 30.11.2017 року зверталась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, але згодом власноручно написала заяву про залишення позовних вимог без розгляду, про що 25.01.2018 року була винесена відповідна ухвала.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ст. 191 ч.2 СК України.

Керуючись ст. 89, 229, 263-265, 274, 354 ЦПК України, ст. 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини сукупного доходу за період з 30.11.2017 року по 21.05.2018 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 16.10.2018 року.

Суддя: