Справа № 752/4009/14-ц
Провадження № 2/752/2542/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи- ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адімінстрації), про зобов"язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

у березні 2014 року ОСОБА_8 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов"язання вчинити дії.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначала, що вона є власником 1/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.1996 р. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 515 кв.метрів. Вказану земельну ділянку було відведено у безстрокове користування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно рішення виконкому Кагановичської районної ради депутатів трудящих від 18.06.1956 р. № 590. Рішенням Київської міської ради № 179-1/840 від 22.02.2007 р "Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва" вирішено передати у спільну часткову власність земельну ділянку на АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_8 (1/4), ОСОБА_5 (1/2) та ОСОБА_11 (1/4) З метою отримання державного акту про право власності на земельну ділянку позивачем 29.08.2013 р. було укладено договір № 1532 на виконання проектно-вишукувальних робіт, відповідно до якого КП "Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі" взяв на себе зобов"язання по виконанню комплексу робіт зі складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за вказаною адресою. Кінцевим результатом робіт є встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.Також було складено акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі земельної ділянки позивача були закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Користувачі суміжних земельних ділянок претензій щодо існуючих меж не пред"являли.

Позивачем на межі з земельною ділянкою відповідачів у 1990 р. до стіни їх гаражу (збудованого за кілька років раніше) було прибудовано гараж (сарай за літ. "Е" в технічному паспорті на домоволодіння). У серпні 2013 року будівельники за дорученням відповідача ОСОБА_2 знесли гараж відповідачів разом зі стіною, на яку спирався гараж позивача, та змістили межу належної відповідачам земельної ділянки в сторону позивача, тобто, на думку позивача, здійснили захоплення частини земельної ділянки і наразі займають частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 без жодних правових підстав.

Тому позивач просила зобов"язати відповідачів за власний рахунок звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м. Києві від частини фундаменту, паркану та цегляного сповпа, а також будь-яких інших речей або споруд, що перебувають на ній та належать або перебувають у користуванні відповідачів, або відносяться до землеволодіння по АДРЕСА_2 а у випадку відмови - звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 за допомогою органів державної виконавчої служби за рахунок відповідачів.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 березня 2014 року було відкрито провадження у даній справі. (а.с. 28 т.1)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, ОСОБА_1 залучена до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов, посилаючись на висновок № 1939 від 17 жовтня 2016 року експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, яким встановлено, що фактичні межі земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не відповідають межам, встановленим (технічною документацією) технічним звітом на земельну ділянку.

Відповідачі в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти задоволення позову, зазначивши про необгрунтованість вимог позивача.

Треті особи в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені судом.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених Кодексом.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

ОСОБА_8 була власником 1/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.1996 р. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 515 кв.метрів. (а.с. 7-9 т.1)

Вказану земельну ділянку було відведено у безстрокове користування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно рішення виконкому Кагановичської районної ради депутатів трудящих від 18.06.1956 р. № 590.

Рішенням Київської міської ради № 179-1/840 від 22.02.2007 р "Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва" вирішено передати у спільну часткову власність земельну ділянку на АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_8 (1/4), ОСОБА_5 (1/2) та ОСОБА_11 (1/4) (а.с. 10 т.1)

З метою отримання державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 29.08.2013 р. було укладено договір № 1532 на виконання проектно-вишукувальних робіт, відповідно до якого КП "Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі" взяв на себе зобов"язання по виконанню комплексу робіт зі складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за вказаною адресою. (а.с. 11 т. 1) Кінцевим результатом робіт є встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Також було складено акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі земельної ділянки позивача були закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. (а.с. 13 т.1)

ОСОБА_1 набула право власності на 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 серпня 2017 року Другою київською державною нотаральною конторою. (а.с. 6 т. 4)

На підставі договору дарування, посвідченого Другою київською державною нотаріальною конторою 14.04.1995 р. відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, яка межує з земельною ділянкою, власником якої є позивач. (а.с. 240 т. 1)

Звертаючись у суд з даним позовом, позивач посилається на те, що ОСОБА_8 на межі з земельною ділянкою відповідачів у 1990 р. до стіни їх гаражу (збудованого за кілька років раніше) було прибудовано гараж (сарай за літ. "Е" в технічному паспорті на домоволодіння). У серпні 2013 року будівельники за дорученням відповідача ОСОБА_2 знесли гараж відповідачів разом зі стіною, на яку спирався гараж позивача, та змістили межу належної відповідачам земельної ділянки в сторону позивача, тобто, на думку позивача, здійснили захоплення частини земельної ділянки і наразі займають частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 без жодних правових підстав.

Згідно технічного паспорту БТІ від 10.02.2006 р. по АДРЕСА_1 в м. Києві зареєстровані земельні поліпшення, зокрема окремо розташований гараж літ. "Е" збудований у 1990 р., що знаходиться поряд з межею земельної ділянки АДРЕСА_2, та гараж літ. "Ж", прибудований в 2003 р. до житлового будинку "А".

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 вересня 2016 року у справі призначена судова будівельно - технічна експертиза.

З висновку № 1939 від 17 жовтня 2016 року, виготовленого експертом за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, вбачається, що фактичні межі земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не відповідають межам, встановленим (технічною документацією) технічним звітом на земельну ділянку. (а.с. 123 т. 3)

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 212 Земельного кодексу передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Судом безспірно встановлено, що фактичні межі земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не відповідають межам, встановленим (технічною документацією) технічним звітом на земельну ділянку. При цьому, фактична межа, яка є спільною між ділянками № 11-А та № 13, не відповідає межі, зазначеній в технічній документації, а саме: точка "21" зміщена в бік земеьної ділянки № 11-а на 0,42 м, та точка "20" зміщена в бік земельної ділянки №13 на 0,52 м.

Тому вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині зобов"язання відповідача ОСОБА_3 за власний рахунок звільнити земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, від частини фундаменту, паркану та цегляного сповпа, а також будь-яких інших речей або споруд, що перебувають на ній та належать або перебувають у його користуванні, або відносяться до домоволодіння по АДРЕСА_2

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись статтями 40, 116, 125, 126, 152, 212 ЗК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 272-279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи- ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адімінстрації), про зобов"язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м Києва, іден. номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2) за власний рахунок звільнити земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, від частини фундаменту, паркану та цегляного сповпа, а також будь-яких інших речей або споруд, що перебувають на ній та належать або перебувають у його користуванні, або відносяться до домоволодіння по АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: