УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

У провадження Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яку згодом уточнив, про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, оскільки поведінка відповідача свідчить про його небажання відшкодовувати заподіяні збитки у добровільному порядку, а тому існує велика вірогідність того, що це призведе до ускладнення чи зробить неможливим виконання в майбутньому рішення суду, яке може бути ухвалено на користь позивача.

У порядку ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно наданої копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду №95743876 від 10.10.2016 року, автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, належить ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Проте вказана довідка датована 2016 року, що суд вважає застарілою інформацією щодо власника зазначеного автомобілю, тобто передбачені законом відомості, які потрібні для забезпечення позову, а саме накладення арешту на автомобіль, відсутні.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, враховуючи, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України, вказану заяву повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.150- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_3