Справа пр. №2/756/2487/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Приходько І.А.,

учасники справи:

представник позивача, яка також є представником третьої особи,

- ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - ПАТ "Універсал Банк"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим.

ОСОБА_3 свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 29 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - ВАТ "Універсал Банк"), правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №057-2008-1748, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 98000,00 доларів США на строк з 29 травня 2008 року до 10 травня 2038 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,45% річних, процентна ставка за користування коштами понад встановлений строк - 40,35% річних.

29 травня 2008 року для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748, ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №057-2008-1748-Р, відповідно до умов якого позивач поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 29 травня 2008 року №057-2008-1748.

ОСОБА_3 зазначила, що 13 березня 2015 року ПАТ "Універсал Банк" реалізувало своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши повідомлення позичальнику та поручителеві з вимогою у повному обсязі сплатити заборгованість за кредитом.

Проте, як стверджувала позивач, після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов'язання банк не пред'явивив до поручителя вимоги про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, а тому згідно з приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України порука за договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р припинена.

З цих підстав позивач просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір поруки від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р припиненим з 16 вересня 2015 року.

Представник позивача, яка є також представником третьої особи, у судовому засіданні позов свого довірителя підтримала, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, пояснив, що термін виконання основного зобов'язання - 10 травня 2038 року, а тому порука за договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р не припинена.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2007 року між ВАТ "Універсал Банк", та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №057-2008-1748, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 98000,00 доларів США на строк з 29 травня 2008 року до 10 травня 2038 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 13,45% річних, процентна ставка за користування коштами понад встановлений строк - 40,35% річних (а. с. 7-12).

Для забезпечення виконання позичальником зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748, ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №057-2008-1748-Р, відповідно до умов якого позивач поручилася за належне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань, які виникають з кредитного договору від 29 травня 2008 року №057-2008-1748 (а. с. 13-15).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з п. 2.4. кредитного договору від 29 травня 2008 року №057-2008-1748 позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти за користування ним шляхом сплати щомісячних платежів у термін до 10-го числа кожного місяця.

Однак ОСОБА_4 систематично не виконував взяті на себе за кредитним договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748 зобов'язання щодо щомісячної сплати частини кредиту та процентів за користування ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред'явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред'явлення до нього позову.

У п. 5.2.5. кредитного договору від 29 травня 2008 року №057-2008-1748 сторони погодили, що у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування ним понад 2 місяці та надіслання позичальнику вимоги (повідомлення) про дострокове повернення кредиту і не усунення ним порушень умов договору протягом 30 календарних днів з дати надіслання кредитором вимоги (повідомлення), вважати термін повернення кредиту таким, що настав, на 31 календарний день з дати надіслання банком позичальнику вимоги (повідомлення) про дострокове повернення кредиту.

У зв'язку з простроченням позичальником ОСОБА_4 сплати чергового платежу за кредитом та процентів за користування ПАТ "Універсал Банк" понад 2 місяці 25 червня 2015 року надіслало вимогу йому про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (а. с. 237). Указану обставину визнав у судовому засіданні представник відповідача.

З огляду на те, що боржник не виконав вимогу банку, не усунув порушень умов кредитного договору протягом 30 календарних днів з дати надіслання кредитором указаної вимоги, строк повернення кредиту у повному обсязі за договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748 настав 27 липня 2015 року (26 липня 2015 року - неділя є вихідним днем).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З огляду викладені приписи порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Договором поруки від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору (п. 4.2.) встановлено, що він діє до припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

У кредитному договорі від 29 травня 2008 року №057-2008-1748 визначений строк виконання основного зобов'язання - 10 травня 2038 року. Однак ПАТ "Універсал Банк" змінило строк виконання зобов'язання за кредитним договором, який слід обраховувати з 27 липня 2015 року.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-6цс14 вказав на те, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов'язання поруки. Право кредитора й обов'язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. А тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації його права, зокрема і застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку поруки, оскільки з його закінченням відповідне право припинилося.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя (вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14 та від 06 вересня 2017 року у справі №6-623цс17).

Судом встановлено, що позов до поручителя ОСОБА_3 пред'явлено ПАТ "Універсал Банк" 24 лютого 2016 року шляхом подання позовної заяви до Деснянського районного суду м. Києва, тобто з порушенням шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що ним не пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_3, позаяк 28 серпня 2015 року ПАТ "Універсал Банк" звернулося з відповідним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Так, за змістом ч. 1 ст. 118 ЦПК України (у редакції, яка була чинною станом на 28 серпня 2015 року) позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Пред'явлення позову до суду являє собою реалізацію позивачем права на звернення до суду. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України (у редакції, яка була чинною станом на 28 серпня 2015 року) суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, позовна заява подається до районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів з дотриманням правил підсудності, визначених ст. ст. 108-114 ЦПК України (у редакції, яка була чинною станом на 28 серпня 2015 року). Позовна заява оформлюється з додержанням вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, за її подання сплачується судовий збір.

За змістом викладеного пред'явлення вимоги до поручителя є не просто надсилання позовної заяви поштою, а здійснене з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема ст. ст. 109, 119, 120 ЦПК України (у редакції, яка була чинною станом на 28 серпня 2015 року). Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то це не вважається належним пред'явленням вимоги до поручителя (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладені у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-895цс15).

Зважаючи на наведені обставини порука ОСОБА_3 за договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р припинилась 28 січня 2016 року.

У своїх правових висновках Верховний Суд України вказує, що звернення до суду з позовом про визнання поруки припиненою не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору (постанови від 05 грудня 2012 року №6-147цс12, від 18 жовтня 2013 року №6-107цс13).

Оскільки відповідач заперечує факт припинення поруки за договором від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р, права ОСОБА_3 підлягають захисту шляхом визнання її права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, визнати припиненою з 28 січня 2016 року її поруку за договором поруки від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 549, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Універсал Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим - задовольнити.

Визнати припиненою з 28 січня 2016 року поруку ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) за договором поруки від 29 травня 2008 року №057-2008-1748-Р, укладеним між відкритим акціонерним товариством "Універсал Банк" та ОСОБА_3.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 21133352) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2018 року