Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/393/16-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко В. О.
Категорія 72 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Миніч Т.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №275/393/16-ц за заявою Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, заінтересована особа - Брусилівська районна державна адміністрація, про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 2 вересня 2016 року, постановлене під головуванням судді Руденка В.О., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року територіальна громада с.Привороття в особі Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування заяви зазначила, що 23 листопада 1996 року померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) № 307 загальною площею 2,7719 га, що знаходиться на території Приворотської сільської ради Брусилівського району. ОСОБА_2 на момент смерті проживала сама та була зареєстрована у с.Привороття. З моменту смерті останньої пройшло більше девятнадцяти років, спадкоємці за заповітом та законом відсутні, до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звертались, тому є підстави для визнання спадщини відумерлою.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 2 вересня 2016 року заяву Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області задоволено.

Визнано земельну ділянку площею 2,7719 га, з земель колективної власності розпайованого КСП "Світанок" (пай №307) на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_2 та передано її територіальній громаді села Привороття Брусилівського району Житомирської області.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання щодо її права, порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову у задоволенні заяви. На думку апелянта, оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Зокрема зазначає, що суд при вирішенні справи належним чином не перевірив та не встановив тих обставин, що вона є спадкоємницею за законом після смерті померлої прабаби ОСОБА_2 та фактично прийняла спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини була неповнолітньою.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву Приворотської сільської ради , суд першої інстанції виходив з того, що спадкове майно, а саме земельна частка (пай) в розмірі 2,7719 га, яка належала ОСОБА_2, померлій 23 листопада 1996 року, є відумерлою, оскільки з часу відкриття спадщини минуло девятнадцять років та спадщина на це майно не прийнята в установленому законом порядку.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені без належного зясування всіх обставин справи.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Привороття Брусилівського району, померла 23 листопада 1996 року (смерть зареєстровано 25 листопада 1996 року виконкомом Приворотської сільської ради Брусилівського району, актовий запис №22).

Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) площею 2,7719 га, що розташована в с.Привороття Брусилівського району.

Спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_2 спадщина не була прийнята спадкоємцями. При цьому, судом взято до уваги довідку, видану Приворотською сільською радою Брусилівського району Житомирської області від 25 липня 2016 року №288, яка містить інформацію про те, що ОСОБА_2 на день смерті проживала одна в ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час домогосподарство закрито.

Проте, долучений до матеріалів справи витяг із погосподарської книги свідчить про те, що ОСОБА_2 на момент смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. На час її смерті в даному житловому будинку були зареєстровані: дочка ОСОБА_4, син ОСОБА_5, син ОСОБА_6. Станом на грудень 2017 року житловий будинок за вказаною адресою відсутній.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки на час смерті ОСОБА_2 разом з нею були зареєстровані її діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, останні прийняли спадщину відповідно до положень даної норми.

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 помер 3 березня 2008 року. Спадкова справа після його смерті не заводилась.

10 березня 2017 року помер ОСОБА_5.

ОСОБА_4 з 26 грудня 2005 року перебуває в Ходорківському психоневрологічному інтернаті на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою зазначеного закладу від 9 серпня 2018 року за №125.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 також мала дочок ОСОБА_7, яка померла 28 березня 2007 року, а також ОСОБА_8, яка померла 5 серпня 2006 року. Дочка останньої - ОСОБА_9, будучи племінницею ОСОБА_6, у встановлений законом строк не прийняла спадщину за законом після смерті свого дядька. Проте, на час його смерті дочка ОСОБА_10 ОСОБА_3, яка є спадкоємицею за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_6, не досягла повноліття, отже прийняла спадщину в силу положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Однак, долучені до матеріалів справи копії рішень Брусилівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2016 року та 5 вересня 2016 року свідчать про те, що спадщина, яка залишилась після смерті ОСОБА_6, та до складу якої входили земельні ділянки площею 1,2992 га та площею 1,2795 га, розташовані на території Приворотської сільської ради, визнана відумерлою.

Враховуючи зміст даних рішень, та обставина, що ОСОБА_3, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, не має правового значення для вирішення питання про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_2.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст.367 ЦПК України, відповідно до якої у разі, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України підставами для визнання спадщини відумерлою є відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або ж відмова від її прийняття.

Як зазначалось вище, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли її діти ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вказана обставина виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 1277 ЦК України.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з постановленням нового,- про відмову у задоволенні заяви Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 2 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні заяви Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання спадщини відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2018 року.

Головуюча: Судді: