Справа № 462/3410/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

при секретарях Гула М.І., Фрейдун А.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати недійсним Договір про отримання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладений між нею і Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Свої вимоги мотивує тим, що 19 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого відповідач зобовязався надати позивачу грошові кошти у розмірі 54000 доларів США з кінцевим строком погашення кредиту 17 листопада 2017 року. Вважає, що зазначений договір суперечить чинному законодавству, укладений з порушенням прав позивача як споживача фінансових послуг, а тому має бути визнаний судом недійсним. На обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що умови Кредитного договору та Графіку погашення кредиту містять суперечну інформацію щодо порядку погашення кредиту. Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору, позивальник зобовязується повернути суму кредиту та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 684.05 долари США, в той час як Графіком погашення кредиту, який закріплений в Додатку № 1 до Договору про надання споживчого кредиту, передбачена сума погашення по Кредитному договору у розмірі 680 доларів США. Окрім цього, згідно Додатку № 2 до Кредитного договору загальна сума платежів згідно умов договору дорівнює 0,00% доларів США, розмір процентів за користування кредитом дорівнює 0,00 доларів США, реальна процентна ставка 0,00%. Виходячи з умов вищезазначеного Графіку можна дійти висновку, що банком надано недостовірну інформацію щодо загального розміру фінансового навантаження, повязаного з обслуговуванням договору, а замість зазначеного розміру реальної процентної ставки в Графіку прописано цифрове значення 0,00, що не відповідає дійсності. Всупереч п. 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, в Додатку № 1 та Додатку № 2 до Кредитного договору не вказано, яка саме сума коштів, внесених позичальником, буде зарахована на погашення тіла кредиту, а яка на погашення процентів. Дана інформація є важливою, оскільки від проведення погашення заборгованості по сплаті основної суми кредиту залежить розмір нарахованих відсотків. Окрім цього, в Кредитному договорі не зазначена інформація, передбачена ч. 4 ст, 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.п. 3.3, 3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Таким чином відповідач не проінформував позивача в письмовій формі про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача, переваги та недоліки пропонованих сум кредитування, тип відсоткової ставки, орієнтовану сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, повідомлення про усі валютні ризики, які нестиме позичальник у звязку зі зміною курсу валют. Також позивач зазначає, що Договір про надання споживчого кредиту містить істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Зокрема, умовами Договору передбачено чисельні обовязки позивальника, при цьому зазначено лише один обовязок банку надати кредит. Натомість в Договорі не передбачено обовязку банку надавати споживачу повну і достовірну інформацію щодо умов кредитування, з метою недопущення придбання споживачем непотрібних для нього банківських послуг тощо. З огляду на зазначене просить суд визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк».

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 липня 2016 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі.

Відповідачем по справі було подано заперечення на позовну заяву, в якому просить суд в позові відмовити посилаючись на те, що, згідно п. 10.13 Кредитного договору, підписання кредитного договору свідчить про те, що всі умови договору позичальнику зрозумілі і він вважає їх справедливими. Також зазначає, що перед укладенням зазначеного договору позичальник отримав інформаційний лист згідно вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», в якому зазначені всі відомості, про які необхідно повідомити споживачу відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди № 1 позичальник зобовязався сплачувати платежі на користь третіх осіб в порядку та на умовах, передбачених законодавством України. Таким чином позивачу перед укладенням Договору, на думку відповідача, було надано всю необхідну інформацію, яка є обовязковою відповідно до вимог законодавства. Зазначає також, що посилання позивача про введення його в оману банком не відповідають дійсності, адже згідно п. п. 1.2, 1.3 Додаткової угоди № 1 сторони погодили внести зміни в Договір і додали до нього Додаток №2, в якому визначений графік платежів і сукупна вартість кредиту, а також Додаток № 3, в якому зафіксовані тарифи банку. Згідно умов Кредитного договору позичальник зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 684,05 Доларів США. Таким чином, умовами Кредитного договору чітко визначена сума платежу, що складається з процентів та основного боргу, що підлягає сплаті щомісяця у певний чітко визначений день. Додає, що посилання позивача на те, що позичальнику не було надано достовірну інформацію щодо загального розміру фінансового навантаження не відповідає дійсності, оскільки в Графіку платежів зазначена кількість періодів, що підлягає до сплати, перелік, суми та періодичність сплати супутніх послуг на користь третіх осіб. Виходячи з зазначеного просить суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 20 липня 2017 року у справі призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 27 липня 2016 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив з підстав, наведених в запереченні на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з такого.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 54000 доларів США.

Відповідно до п. 1.2.2 Договору позичальник зобовязався повернути кредит в термін до 17 листопада 2017 року шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 684,05 доларів США, а також сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно Договору.

За п. 1.3.1 Договору за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування встановлена процентна ставка у розмірі 9,00% річних.

Відповідно до п. 1.3.3 Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця в два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ.

Суд також встановив, що згідно Графіку погашення кредиту, який закріплений в Додатку № 1 до вищезазначеного кредитного договору, погашення кредиту було розділено на 112 платежів, з яких всі, окрім останнього, повинні сплачуватися щомісячно у розмірі 680 доларів США. А останній платіж по кредиту повинен був бути сплачений у сумі 711 доларів США.

20 липня 2017 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої було поставлено такі запитання:

1.Чи дотримано нормативно-документального виконання АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк» вимог НБУ та Законів України щодо оформлення з надання кредиту за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року?

2.Який розмір щомісячного (ануїтетного) платежу повинен бути виходячи із базових умов, зазначених у п. п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, а саме: позика у розмірі 54000 доларів США, відсоткова ставка 9% на місяць, строк кредитування 120 місяців?

3.Якою є реальна процентна ставка (у процентах річних) та абсолютне значення подорожчання кредиту за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» та додатках до нього на момент його укладення та чи визначено їх у кредитному договорі та додатках до нього?

4.Чи відповідають реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту даним, які наведені у Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» та додатках до нього?

5.Якою є сукупна вартість кредиту по Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» згідно умов кредитування, викладених у кредитному договорі з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань ОСОБА_1? Якою є реальна сукупна вартість кредиту за весь строк кредитування? Чи відповідає умовам кредитного договору реальна сукупна вартість кредиту?

Згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_4 № 3899 від 15 травня 2018 року судово-економічної експертизи по матеріалах цивільної справи № 462/3410/16-ц, по першому питанню зазначено, що дослідженням поданих документів встановлено, що документально підтверджується видача АКІБ «УкрСиббанк» готівки в сумі 54000 доларів США за Договором про надання споживчого кредиту. По другому питанню експерт зазначає, що розмір щомісячного ануїтетного платежу розрахований виходячи з базових умов, зазначених у п. п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору складає 684 долари США. По третьому питанню експерт вказав, що реальна процентна ставка складає 10,36%, а абсолютне значення подорожчання кредиту складає 31063,08 долари США. По четвертому питанню реальна процентна ставка і абсолютне подорожчання кредиту розрахована експертом не відповідає даним, наведеним у додатку № 2 до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року. По пятому питанню сукупна вартість кредиту складає 85063,08 долари США, в тому числі: погашення основної суми кредиту 54000 Доларів США, відсотки за користування кредитом 28085,72 доларів США, платежі за надані супутні послуги на користь банку 0,00 доларів США, платежі за надані супутні послуги на користь третіх осіб 2977,36 доларів США. Також зазначає, що сукупна вартість, що наведена у Додатку № 2 не відповідає умовам договору про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року та сукупній вартості розрахованої експертом у відповідності до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Відповідно до ст. 71 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

Згідно із ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997, № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що він не був проінформований банком про всі істотні умови договору, а також про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Дослідивши Договір про надання споживчого кредиту та додатки до нього, суд доходить до висновку, що вищезазначена інформація в цих документах відсутня.

Інформування про умови кредитування і сукупну вартість кредиту безпосередньо в договорі є обовязковим відповідно до п. п. 3.3, 3.4. Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Окрім цього суд враховує і посилання позивача на те, що процентна ставка за користування кредитом є більшою за ту, яка передбачена договором. Згідно висновку експерта реальна процентна ставка складає 10,36%, а не 9% річних, як це передбачено в п. 1.3.1 Договору про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У відповідності до положень пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Таким чином, зважаючи на вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку про те, що встановлення умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є необхідною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Кредитні відносини між стронами, а саме між банком та споживачем мають на увазі сильну строну, якою є кредитна установа та слабку сторону, якою є отримувач фінансової послуги, та має бути більш захищеним. Тому суд враховує також вказаний позивачем дисбаланс прав та обовязків сторін за кредитним договором. Аргументи позивача, що в договорі не закріплено обовязок банку надавати споживачу повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування тощо є обґрунтованими, адже обовязок банку надавати споживачу вищезазначену інформацію закріплений Законом України «Про захист прав споживачів, а також Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту тощо.

Також суд погоджується з посиланням позивача на те, що Договором не встановлено відповідальності банку за неналежне виконання умов як самого Кредитного договору, так і положень чинного законодавства, які регулюють ці правовідносини.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Суд також погоджується з посиланням позивача на те, що банком не надано чітку, повну і достовірну інформацію щодо розміру платежів за користування кредитом. Виходячи з Додатку № 2 до Договору про надання споживчого кредиту, проценти за користування кредитом становлять 0.00% і дорівнюють 0.00 доларів США, в той час як безпосередньо кредитним договором у п. 1.3.1 передбачена ставка за користування кредитом у розмірі 9% річних.

Відповідно до наведених обставин справи суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності, про яке відповідач подав заяву. Відповідно до чинного законодавства, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Оскільки сторона відповідача наголошує, що позивач пропустила позовну, давність у три роки, від так застосовуються положення загального строку. Звідси, суд наголошує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За наведених обставин справи. судом встановлено, що позивач дізналась про порушення свого права лише під час розгляду іншої цивільної справи № 462/3410/16-ц, провадження якої відкрито 02.11.15 року, від так строки давності позивачем при зверненні до суду не порушені, у звязку із чим, заява відповідача не підлягає до задоволення.

З врахуванням викладеного та зважаючи на вимоги позову, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі, визнавши недійсним Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_1 і Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Окрім цього застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 54000 (пятдесят пять тисяч) доларів США, та повернення Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 всіх грошових коштів, отриманих на виконання недійсного правочину. Також Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 14880 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі та керуючись ст. 12, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19 листопада 2007 року, укладеного між позивачкою та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 54.000 (п'ятдесят чотирі тисячі) доларів США, та повернення Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 всіх грошових коштів отриманих на виконання недійсного правочину.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення експертизи в сумі 14880 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рахунок держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», і.н. 09807750, м. Львів, вул. У. Самчука, 26/1.

Повний текст рішення виготовлено 05.10.2018 року

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк