Ухвала

17 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 216/1357/14-ц

провадження № 61-30116св18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року та дії ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 11 вересня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 07Ф-197, до якого неодноразово вносились зміни та доповнення, зокрема в частині суми наданих кредитних коштів, порядку та умов повернення кредиту.

Позичальник не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 21 листопада 2014 року, а саме: заборгованість за кредитом - 2 231 668,83 дол. США, що еквівалентно 33 801 005,62 грн; заборгованість за відсотками - 700 989,03 дол. США, що еквівалентно 10 617 226,81 грн; пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 2 778 164,92 грн; пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 2 560 635,74 грн; 3% річних (статті 625 ЦК України) - 800 677,90 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 11 вересня 2007 року № 07Ф-197 між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечні договори від 21 грудня 2007 року та від 26 жовтня 2011 року, за умовами яких передбачено, що у випадку недотримання позичальником умов пункту 4.2. цих Договорів (страхування предмету іпотеки), Банк має право вимагати сплати штрафу у розмірі 5% від суми кредиту. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не було надано договорів страхування предмету іпотеки, позивач просив суд стягнути з відповідача штраф за порушення умов договорів іпотеки у розмірі 53 937 811,55 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року, позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2007 року № 07Ф-197, яка станом на 21 листопада 2014 року, складає - 3 116 082,70 доларів США, з яких: сума неповернутого кредиту - 2 231 668,83 дол. США, несплачені відсотки - 700 989,03 дол. США, пеня за несвоєчасне сплату кредиту за період з 24 червня 2014 року по 20 листопада 2014 року - 183 424,84 дол. США, що по курсу НБУ станом на 21 листопада 2014 року є еквівалентом 47 169 397,35 грн, а також судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог банку відмовлено.

У червні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній цивільній справі та витребувано матеріали справи № 216/1357/14-ц із Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

У жовтні 2018 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року та дії ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Розглядаючи клопотання про зупинення виконання та дії оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд виходить із наступного.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Оскільки наведені в клопотанні заявника доводи дають підстави для висновку про необхідність зупинення виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року та дії ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року, то клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись частиною першою статті 436 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання та дії судових рішень задовольнити.

Зупинити виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року та дії ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак