Ухвала

19 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 201/3262/17

провадження № 61-35509ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 14 лютого 2018 року у справі за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз'яснення ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня

2017 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі (далі - Центральне ОУПФУ у місті Дніпрі), про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська

від 01 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 жовтня

2017 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2017 року повернуто заявнику.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Разом з тим, з матеріалів поданої касаційної скарги вбачається, що оскаржувана ухвала Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року апеляційним судом по суті не переглядалася.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України предметом касаційного оскарження може бути рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.

Враховуючи зазначене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, згідно з якою суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року визнано наведені у клопотанні підстави про поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, зокрема - для надання доказів, які підтверджують отримання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року саме 23 квітня 2018 року, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У вересні 2018 року до суду касаційної інстанції на виконання ухвали суду від 31 серпня 2018 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому заявник вказує, що допустимими доказами дати отримання копій оскаржуваних рішень є розписки у справі про отримання відповідних копій у суді та повідомлення про вручення поштового відправлення, яке має зберігатися в Апеляційному суді Дніпропетровської області. Також заявник вказав, у нього ці докази відсутні, тому ці докази повинні бути витребувані судом касаційної інстанції на підставі статті 84 ЦПК України.

Однак, вказане клопотання ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 409 ЦПК України передбачено повноваження суду касаційної інстанції, а тому вирішення питання про витребування з апеляційного суду повідомлення про вручення поштового відправлення заявнику ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, заявник порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року він отримав лише 23 квітня 2018 року.

З урахуванням вказаного наведені у заяві підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки зазначені обставини не підтверджені налженими доказами (поштовим конвертом, тощо).

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки відповідних доказів заявник не надав, вимоги ухвали Верховного Суду від 31 серпня 2018 року в частині надання доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження не виконав, наявні підстави продовжити ОСОБА_1 строк для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та подання відповідних доказів.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Керуючись статтями 127, 185, 393, пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 листопада 2017 року відмовити.

Наслідки невиконання вимог ухвали передбачені частиною третьою

статті 393 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська