Справа № 453/987/18
№ провадження 2/453/481/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 жовтня 2018 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

без учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 15.08.2018 року звернулася у суд з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача ОСОБА_3 у її користь аліменти на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 200 грн. щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 15.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 07.09.2018 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із визначенням дати судового засідання 18.10.2018 року.

Розгляд справи по суті відбувся 18.10.2018 року, без участі сторін.

Позов обґрунтовано тим, що між сторонами у справі 20.08.2012 року рішенням Сколівського районного суду Львівської області розірвано шлюб, від якого народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу по сьогоднішній день проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що одержує від відповідача на малолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., що підтверджується виконавчим листом, виданим Сколівським районним судом Львівської області від 05.03.2012 року у справі № 1320/24/2012 р.. У звязку із збільшенням прожиткового мінімуму з 01.07.2018 року, аліменти у розмірі 500 грн. є недостатніми для належного утримання дитини. Відповідач періодично виїжджає за кордон на роботу, тому має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Просить на підставі ст. ст. 184, 192 СК України позов задоволити.

Позивач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявилася, хоча була належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення судової повістки від 10.09.2018 року. Разом з тим, позивач подала суду заяву вх. № 5038 від 18.10.2018 року, в якій позов підтримала, просила такий задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач у судове засідання щодо розгляду справи по суті не зявився, хоч був належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання у справі, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення почтового відправлення судової повістки від 10.09.2018 року. Разом з тим, відповідач подав суду заяву вх. № 4747 від 05.10.2018 року, в якій позов визнав, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1 200 грн. та просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20.08.2012 року ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) З.М. та ОСОБА_3, зареєстрований 05.11.2005 року відділом РАЦС Сколівського РУЮ Львівської області, актовий запис № 39 (а. с. 6).

На підставі виконавчого листа з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2012 року і до досягнення сином повноліття. Виконавчий лист від 28.02.2012 року виданий судом 05.03.2012 року (а. с. 9).

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Як встановлено судом, на даний час дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Коростівської сільської ради Сколівського району Львівської області № 391 від 13.08.2018 року (а. с. 8).

Судом також встановлено, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1 200 грн. та на такий розмір аліментів він погодився добровільно.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн.

Таким чином розмір аліментів, що стягується з відповідача ОСОБА_3 на утримання сина на даний час є мізерним, не відповідає діючому законодавству та умовам проживання, зазначених коштів фізично не може вистачати на утримання дитини.

Враховуючи, що позивач просить про зміну розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у твердій грошовій сумі, а відповідач позов визнав повністю та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1 200 грн., то суд вважає, що позов слід задовольнити. Виконавчий лист № 1320/24/2012р., виданий 05.03.2012 року на виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 28.02.2012 року у цивільній справі № 1320/24/2012р., про стягнення з відповідача у користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2012 року і до досягнення сином повноліття, слід відкликати.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір в дохід держави за подання позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 4-5, 12-13, 81, 83, 89, 95, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням Сколівського районного суду Львівської області, яке набрало законної сили 28.02.2012 року у справі № 1320/24/2012 р. та стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 200,00 (одна тисяча двісті) грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 15.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відкликати виконавчий лист № 1320/24/2012р., виданий 05.03.2012 року Сколівським районним судом Львівської області на виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 28.02.2012 року у цивільній справі № 1320/24/2012 р., провадження 2/1320/132/2012 р., про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.01.2012 року і до досягнення сином повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2.

Суддя В.Я. Микитин