Справа № 357/2279/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі -Бондаренко Н. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименської Людмили Леонідівни, треті особи: Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Одісей», Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 05.03.2018 року мотивуючи тим, що 01.06.2017 року ним було пред'явлено емітенту - ПОСП «ОДІСЕЙ» простий вексель серії АА 2423865 від 25.04.2013 року про сплату коштів до 01.06.2017 року. Заборгованість ПОСП «ОДІСЕЙ» погашено не було, в зв'язку з чим 02.06.2017 року він звернувся за протестом Векселя до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименської Людмили Леонідівни. Приватним нотаріусом було здійснено протест Векселя та видано виконавчий напис № 419 від 02.06.2017 року. В подальшому на підставі виконавчого напису Білоцерківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (державний виконавець Карпенко Н.В.) було відкрито виконавче провадження № 54087918. На даний час між ним та ПОСП «ОДІСЕЙ» та засновником ПОСП «ОДІСЕЙ» ОСОБА_4 укладено тристоронню угоду про заміну виконання боргового зобов'язання в порядку ст.ст. 604, 1043, ЦК України, тому вважає, що буде доцільним та необхідним визнати Виконавчий напис № 419 від 02.06.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною, таким, що не підлягає виконанню. В зв'язку з цим просив суд визнати виконавчий напис № 419 від 02.06.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною , таким, що не підлягає виконанню.

11.06.2018 року приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна подала заперечення проти позову, в яких зазначила, що 01.06.2017 року до неї звернувся ОСОБА_1, фізична особа-підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, з проханням вчинити протест векселя про несплату коштів та одночасно вчинити виконавчий напис на простому векселі серії АА 2423865, виданого 25.04.2013 року Приватним орендним сільськогосподарським підприємством «ОДІСЕЙ». Законним векселедержателем ФОП ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 4.12. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення нотаріальної дії надано наступні документи: оригінал векселя, опис векселя, заяву векселедержателя з вимогою вчинити нотаріальні дії, складена у відповідності до вимог п. 4.13 зазначеного Порядку, паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_1 та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, акт пред'явлення векселя до оплати, акт про відмову в оплаті коштів за векселем. Відповідно до п.4.14. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при прийнятті векселя до опротестування нею було перевірено наявність всіх необхідних реквізитів векселя та правильність їх заповнення, наявність підписів і печаток на векселі. Вона переконалась, що вексель поданий для протесту в установлений законом строк, встановила місце здійснення протесту, перевірила факт пред'явлення векселя до сплати: акт пред'явлення векселя до оплати та акт про відмову в оплаті коштів за векселем, які містили підписи сторін та печатку підприємства. Крім того, у відповідності до вимог п. 4.15. Порядку 01.06.2017 року нею було пред'явлено письмову вимогу ПОСП «ОДІСЕЙ» про оплату векселя, складену відповідно п. 4.16. Порядку (вих. № 174/02-29 від 01.06.2017 року). Вимога була отримана особисто директором ПОСП «ОДІСЕЙ» ОСОБА_5 (запис в розносній книзі для місцевої кореспонденції № 113 від 01.06.2017 року). На зворотному боці вимоги директор ПОСП «ОДІСЕЙ» 01.06.2017 року об 17.00 год. власноручно проставив відмітку про отримання вимоги та повідомив про неможливість розрахунку за векселем у зв'язку з тяжким фінансовим становищем. У відповідності до вимог Закону України «Про обіг векселів в Україні», Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, ст. 92 Закону України «Про нотаріат», норм Глави 17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нею було здійснено правовий аналіз поданих документів, з яких вбачалося, що поданий вексель для вчинення протесту про несплату містив всі необхідні реквізити, правильно заповнений, містив всі необхідні підписи та печатки, вексель подано у встановлений законом строк. Приймаючи простий вексель серії АА 2423865 до свого провадження, вона чітко встановила, що жодної вимоги Уніфікованого закону щодо зазначення у векселі певних реквізитів порушено не було і жодної з підстав визнання простого векселя серії АА 2423865 таким, що не має сили векселя, вона не виявила. Суттєвим моментом вексельного обігу відповідно до Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі є володіння векселем. Сила векселя та можливих правових наслідків, викликаних його існуванням не у самій наявності векселя, тобто для виникнення права вимоги за векселем важливо чи передано вексель кредитору, чи є кредитор власником. Нею, приватним нотаріусом Якименською Л.Л., було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є власником векселя (законним векселедержателем) і в цьому випадку діє презумпція добросовісності законного векселедержателя. Векселедержатель ФОП ОСОБА_1, який звернувся до нотаріуса за вчиненням протесу векселя, вважається добросовісним набувачем до того часу, поки не буде доведене інше. Отже: є вексель у кредитора - є право кредитора на отримання матеріального відшкодування за ним, немає векселя у кредитора - немає і прав у кредитора. Крім того, вона не погоджується з тим, що позивачем у позові її, приватного нотаріуса, визначено відповідачем. Оскільки, відповідач є обов'язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб'єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов'язаних з нотаріальною дією. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим та просила суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименська Людмила Леонідівна в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача, згідно довіреності у справі, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи ПП «Одісей», згідно довіреності у справі, ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що позивач викладаючи обставини справи не посилається на порушення нотаріусом норм права, а підставою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання зазначає угоду, яка була укладена після відкриття виконавчого провадження, тому щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 02.06.2017 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 419, за яким запропоновано стягнути з Приватного орендного сільськогосподарського підприємства «ОДІСЕЙ» на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 плату в розмірі 4890000 грн. ( а.с. 54).

08.06.2017 року Головним державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Карпенко Н.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54087918 за виконавчим написом № 419, виданим 02.06.2017 року приватним нотаріусом Якименською Л.Л., про стягнення з ПП «Одісей» плати в розмірі 4890000 грн. на користь ОСОБА_1, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.3).

08.06.2017 року Головний державний виконавець Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Карпенко Н.В. направив ПП «Одісей» та ОСОБА_1 повідомлення про те, що Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, керуючись статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження», направив для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2017 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 419 від 02.06.2017 року, що видав приватний нотаріус Якименська Л.Л. (а.с.12).

24.02.2018 року первісний боржник Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «ОДІСЕЙ», новий боржник ОСОБА_4 та кредитор ОСОБА_1 уклали договір про переведення боргу №24/02/18 (а.с.13), з якого вбачається, що первісний боржник переводить борг за простим векселем серії АА2423865 від 25.04.2013 року, що виданий первісним боржником на користь кредитора, а новий боржник приймає на себе зобов'язання сплати боргу на користь кредитора. Цей договір укладено сторонами на підставі згоди кредитора, первісного боржника та нового боржника та підписаний сторонами.

При вирішення спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з п. 16 Постанови ВССУ № 3 спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» (Постанова ВГСУ № 10) передбачено, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Як вбачається з виконавчого напису від 02.06.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Людмилою Леонідівною, сторонами правовідносин є стягувач - ФОП ОСОБА_1 та боржник - Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «ОДІСЕЙ», однак позивач звернувся до суду з даним позовом як фізична особа, а не як підприємець та не порушує питання про захист права відповідно до положень господарського законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки склад учасників спору не відповідає приписам ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, не мають господарський характер, позивач звертаючись до суду з даним позовом оскаржує дії нотаріуса при вчиненні відповідної нотаріальної дії, а саме вчиненні виконавчого напису від 02.06.2017 року зареєстрованого у реєстрі за № 419, отже спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом вказує на те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

Так, ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

П.3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 ( в редакції станом на дату вчинення виконавчого напису), передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Однак, позивач не надав до суду належних та допустимих доказів щодо порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису від 02.06.2017 року зареєстрованого у реєстрі за № 419, крім того, з вказаного виконавчого напису вбачається, що він був вчинений на підставі протесту векселя про неоплату, отже нотаріус керувався Главою 17 вказаного Порядку та відповідно до Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, Закону України «Про обіг векселів в Україні».

Позивач просив суд визнати виконавчий напис № 419 від 02.06.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л., таким, що не підлягає виконанню, в зв'язку з тим, що було укладено тристоронню угоду про заміну виконання боргового зобов'язання.

Як вбачається з Договору про переведення боргу № 24/02/18 ( а.с. 13) він був укладений 24.02.2018 року, після вчинення приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. виконавчого напису № 419 від 02.06.2017 року на підставі поданих позивачем 01.06.2017 року документів згідно п.11 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України від 29.06.1999 року за № 1172, відповідно до якого: для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал опротестованого векселя; б) акт про протест векселя.

Отже, Договір про переведення боргу № 24/02/18 від 24.02.2018 року не може бути підставою для визнання виконавчого напису № 419 від 02.06.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи зі змісту частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, ч. 12 ст. 28 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, які можуть пред'являтися за місцем його виконання.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

За таких обставин, суд вважає, що нормами чинного законодавства України передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, однак такі справи розглядаються за позовом боржника до стягувача, а в даному випадку позивач є стягувачем за борговим документом, отже, ОСОБА_1 невірно обрано спосіб захисту прав чи інтересів та в судовому засіданні не доведено незаконність дій приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименської Л.Л. та недотримання нею вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису № 419 від 02.06.2017 року.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не обгрунтований, тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 15,16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, ст.ст. 4, 12, 76 - 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименської Людмили Леонідівни, треті особи: Приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Одісей», Білоцерківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

СуддяО. В. Бондаренко