Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/3800/18
Провадження № 2/644/1726/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Горчакової О.І.,

секретаря судових засідань - Білієнко Г.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідачів - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - «Про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, усунення від права на спадкування за законом та про визнання права власності у порядку спадкування за законом», -

в с т а н о в и в:

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова 31.05.2018 року за вхідним №18837/18-Вх надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - «Про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, усунення від права на спадкування за законом та про визнання права власності у порядку спадкування за законом».

Позивач у своїй позовній заяві прохає:

-встановити факт, що він - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав однією сім'єю з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з січня 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3;

-усунути ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від прав спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3;

-визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 55/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позовна заява мотивована тим, що Позивач познайомився з ОСОБА_8 наприкінці 1999 р. З січня 2000 р. вони стали проживати однією сім'єю як чоловік та дружина, однак без реєстрації шлюбу в її будинку за адресою: АДРЕСА_1. За період спільного проживання позивач та ОСОБА_8 вели спільне господарство, мешкали разом.

ОСОБА_8 являється власником 55/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.02.2009 року.

Позивач зазначає, що ОСОБА_8 влітку 2009 р. перенесла інфаркт, на той момент їй було 74 роки. Вподальшому з 27.07.2009 р. по 05.08.2009 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м.Харкова з діагнозом- ішемічна хвороба серця. З 05.08.2009 р. по 20.08,2009 р. ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м.Харкова з діагнозом ішемічна хвороба серці, гострий (27.07.2009 р.) інфаркт міокарда, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет, варикозне розширення вен. Також ОСОБА_8 була на обліку у Харківській міській поліклініці № 18

Після перенесеного інфаркту міокарду ОСОБА_8 стала потребувати постійної сторонньої допомоги та догляду. Вона скаржилася на слабкість, втому, болі у серці, задишку, головокружіння. Після виписки з лікарні вона пересувалась тільки у межах будинку, потім у дворі, згодом стала виходити за межі двору, однак ходити на великі відстані була не в змозі. Принести собі їжу і медикаменти вона не могла, приготувати собі їжу не могла, не могла прати, прибирати, доглядати будинок та прибудинкову територію.

Позивач додатково зазначає про те, що відповідачі по справі за ОСОБА_8 ніколи не доглядали та не піклувалися про неї, не допомагали, не відвідували вдома та у лікарнях, не допомагали матеріально. Доглядав хвору та престарілу ОСОБА_8 тільки Позивач, він же купував продукти та ліки, визивав лікаря, возив її до різних медичних установ на таксі, готував їжу, прибирав у домі, прав, доглядав прибудинкову територію, сад та город.

У квітні 2016 р. стан здоров'я ОСОБА_8 різко погіршився. В неї стала сильна задишка, головні болі та болі у серці, загальна слабкість та слабкість у ногах. Спати вона могла тільки сидячи. За межі будинку вона вже не виходила. Вона стала потребувати постійного стороннього догляду та спеціальної дієти.

Після повторного інфаркту міокарду 03.05.2016 р. ОСОБА_8 була доставлена у Харківську міську багатопрофільну лікарню № 25, де знаходилася на лікуванні до 17.05.2016 р. з діагнозами: гострий повторний розповсюджений інфаркт міокарду, постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, ожиріння.

З моменту перенесеного у 2009 р. ОСОБА_8 інфаркту міокарду по день смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, саме Позивач за нею доглядав, оскільки самостійно сама себе обслуговувати вона не могла, возив в різні медичні установи на таксі, купував їй ліки, викликав лікаря додому, купував продукти, готував їжу, прибирав у будинку та прибудинковій території, прав її речі, сплачував комунальні платежі.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Протягом 6 місяців після смерті ОСОБА_8 Позивач звернувся до нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом четвертої черги.

Відповідачі також звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Листом від 5,05.2018 р. нотаріус рекомендував Позивачу звернутися до суду, оскільки між ним та померлою відсутній родинний зв'язок. Заповіту ОСОБА_8 не залишила.

Після смерті ОСОБА_8 Позивач продовжував проживати в її будинку до 10.05.2018 р., коли відповідач ОСОБА_9 зламала замки та без дозволу вселилася до будинку, а його вигнала, чим порушила мої цивільні права.

Відповідачі з 2009 р. жодного разу не відвідали ОСОБА_8 в лікарнях, коли вона лікувалася стаціонарно, після перенесених інфарктів, не відвідували її, не цікавилися її самопочуттям і станом здоров'я, не надали допомогу, не допомагали матеріально, не здійснювали за нею догляд.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.-6.2018 року позов було залишено без руху (т.1 а.с. 6); від - 21.06.2018 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до підготовчого провадження (т. 1 а.с.82).

25.07.2018 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова вказану цивільну справу призначено до судового засідання ( т. 1 а.с.95).

Позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити. Додатково пояснили, що Позивач з січня 2000 р. проживав з ОСОБА_8 однією сім'єю як чоловік та дружина, однак без реєстрації шлюбу в будинку померлої за адресою: АДРЕСА_1. За період спільного проживання вони з ОСОБА_8 вели спільне господарство. Зазначили, що після перенесеного інфаркту у 2009 році ОСОБА_8 стала потребувати постійної сторонньої допомоги та догляду. Вона скаржилася на слабкість, втому, болі у серці, задишку, головокружіння. Вона пересувалась тільки у межах будинку, потім у дворі, згодом стала виходити за межі двору, однак ходити на великі відстані була не в змозі. Принести собі їжу і медикаменти вона не могла, приготувати собі їжу не могла, не могла прати, прибирати, доглядати будинок та прибудинкову територію. В свою чергу Відповідачі - ОСОБА_8 ніколи не доглядали та не піклувалися про неї, не допомагали, не відвідували вдома та у лікарнях, не допомагали матеріально. Доглядав хвору та престарілу ОСОБА_8 тільки ОСОБА_2, він же купував продукти та ліки, визивав лікаря, возив її до різних медичних установ на таксі, готував їжу, прибирав у домі, прав, доглядав прибудинкову територію, сад та город. Додатково наголосили, що у квітні 2016 р. стан здоров'я ОСОБА_8 різко погіршився. В неї стала сильна задишка, головні болі та болі у серці, загальна слабкість та слабкість у ногах. Спати вона могла тільки сидячи. За межі будинку вона вже не виходила, бо ноги «текли». Вона стала потребувати постійного стороннього догляду та спеціальної дієти.

Відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та представник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог заперечували, надали відзив. Додатково зазначили, що до дня смерті ОСОБА_8 в безпорадному стані не перебувала, сторонньої допомоги не потребувала, сама за собою вбирала та готувала їжу, ходила до магазину за продуктами. ОСОБА_6 її матір ОСОБА_4 та брат ОСОБА_5, у зв'язку із тим, що мешкали в Кіровоградській області - постійно телефонували ОСОБА_8, турбувались станом її здоров'я, інколи приїжджали у гості. Донька ОСОБА_6 - ОСОБА_11, кожне літо та осінь, починаючи із 2001 року приїжджала до двоюрідної бабусі у гості, допомагала по господарству, клеїла шпалери, красила вікна, готувала їжу та інше. З бабусею вони гарно спілкувались. На похованнях ОСОБА_8 були присутні ОСОБА_6 та ОСОБА_5, приїхали у Харків 1 січня 2018 року. Поховали ОСОБА_8 на кладовищі поруч із її чоловіком ОСОБА_12, на що відповідачі надали копі його свідоцтва про смерть.

У судовому засіданні допитані свідки зі сторони Позивача:

ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_2 проживав з 2000 року з ОСОБА_8 однією сім'єю, за адресою: АДРЕСА_1. У 2009 році у ОСОБА_8 стався інфаркт, другий інфаркт був у 2016 році. ОСОБА_8 потребувала постійної сторонньої допомоги і ОСОБА_2 їй допомагав та доглядав за нею, готував їжу. На запитання про рідних, вона завжди відповідала, що рідні є, проте, їй вони не допомагають.

ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 були однією сім'єю, за час спільного проживання вони купили телевізор, пральну машину, супутникову антену, за допомогою зусиль ОСОБА_2 була проведена каналізація, поставлена душова кабінка, зроблено ремонт. У 2000 році ОСОБА_8 перенесла перший інфаркт а у 2016 році другий. Зазначила, що родичів ОСОБА_8 вона побачила вперше у судовому засідання, прицьому, остання говорила, що в неї є молодша сестра, але вона не приїжджає до ОСОБА_8 Доглядав за ОСОБА_8 її чоловік - ОСОБА_2; після смерті вона думала, що саме він буде проживати у вказаному будинку. ОСОБА_8 говорила, що телефонувала родичам і прохала їх про допомогу, але останні, як зазначала ОСОБА_8, мали свої проблеми.

ОСОБА_16 пояснила, що проживає по АДРЕСА_1, саме її дідусь - ОСОБА_29, познайомив ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Жили вони як сім'я, держали кіз. Племінниця ОСОБА_11 проживала у ОСОБА_8 поки навчалась в училищі. На запитання адвоката ОСОБА_3 зазначила, що перший чоловік ОСОБА_8 помер, дітей в неї не було, другий чоловік в неї також помер: з ОСОБА_2 вони жили саме як чоловік та дружина, а не як помічник по господарству. Наголосила про те, що ОСОБА_8 в 2010 році перенесла перший інфаркт, після другого інфаркту у 2017 році вона дуже «здала», по ній було видо, що їй важко, оскільки вона задихалась. ОСОБА_2 їй у всьому допомагав, прибирав у дворі, вона навіть казала моїй матері, що напевно її будуть доглядати чужі, оскільки своїм рідним вона не потрібна.

ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_2 його тесть, останній проживав з ОСОБА_8 однією сім'єю, ремонтував будинок, провів централізовану каналізацію і душову кабінку, купив їй лікувальне ліжко; особисто дзвонив її сестрі - ОСОБА_4, остання в телефонній розмові відповіла, що в ОСОБА_8 є чоловік ОСОБА_2 і хай він займається; коли ОСОБА_8 виписалась із лікарні і вони їй повідомили про слова ОСОБА_4, то вона заборонила дзвонити. При останньому інфаркті поклали ОСОБА_8 в приватну лікарню, оскільки коштів не вистачало, вони дали їй ще 5000 грн; після останнього інфаркту, за три місяці до смерті, приїжджала ОСОБА_11 і ОСОБА_8 попрохала її найняти доглядальницю за 3500, але ОСОБА_11 відмовила, посилаючись, що це дорого; допомагали ОСОБА_8 - ОСОБА_2 та його, свідка, дружина(дочка ОСОБА_2).

ОСОБА_21, пояснила, що її батько в 1999 році познайомився з ОСОБА_8 він проживав з нею однією сім'єю, допомагав по дому, купував все необхідне. В 2009 році був перший інфаркт, 17.05.2017 року був другий інфаркт, виходили її після другого інфаркту; на вулицю не виходила, телефонували ОСОБА_4, та вона не приїхала. Показала, що у 2007 році її батько проходив лікування і саме тоді він та ОСОБА_8 придбали собі мобільні телефони. На похорони приїхали родичі ОСОБА_8, яких вони ніколи не бачили, після спливу шести місяців, вони подали заяви на прийняття спадщини та повідомили ОСОБА_2, про те, що будуть продавати будинок та вигнали його з будинку. ОСОБА_8 говорила, що в неї є родичі. Вона не бажає щоб вони її доглядали, оскільки вважала, що вони здадуть її у дім пристарілих.

ОСОБА_22 пояснила, що її батько ОСОБА_2 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1. ОСОБА_8 хворіла, перенесла 2 інфаркти, весь цей час батько допомагав, купував ліки та доглядав за нею, дзвонили її сестрі, проте - вона не приїхала; батько ремонтував покрівлю яка протікала.

Допитані у судовому засіданні свідки Відповідачів показали:

ОСОБА_23 пояснив, що знав ОСОБА_8 - проживав по АДРЕСА_1; коли помер перший законний чоловік ОСОБА_8 - вона проживала з Олександром, той помер; потім проживала з ОСОБА_2, який допомагав їй. Останнім часом у ОСОБА_8 погіршилось здоров'я, одного разу вона попрохала допомоги, коли зайшов до будинку, то побачив, що в неї тече з ноги, викликав швидку. В 2017 році був другий інфаркт, після нього влітку вона завела розмову про можливий догляд за нею з їх, свідка, боку, бо у ОСОБА_2 немає здоров'я, а його дочкам вона не потрібна; коли запитав, що де знаходиться племінниця ОСОБА_11, то вона відповіла, що - зараз живе у Польщі.

ОСОБА_25 пояснила, що вона знає ОСОБА_8 з того часу як одружилась з ОСОБА_5 До ОСОБА_8 приїздили, коли захворів чоловік, то повертаючись від лікаря із Києва, завжди заїжджали до Харкова, на день, до ОСОБА_8, а потім їхали до дому. Моя свекруха ОСОБА_27- сестра ОСОБА_8; знає, що ОСОБА_8 не була бідною жінко і не потребувала сторонньої допомоги, ніколи їх не прохала про допомогу. Відповіла, що коли ОСОБА_8 була в лікарні, то не приїздили, бо про це не знали; неможливо було забрати ОСОБА_8 до її сестри щоб проживали разом, бо вони за характером різні, їх не можна було «зводити» до кучі.

ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_8 - його тітка та хрещеною. Спілкувались по телефону, коли хворів, то завжди з Києва заїжджали до Харкова, на стан здоров'я ОСОБА_8 не скаржилась.

ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_8 - є їй рідною тіткою. Донька ОСОБА_11 проживала у ОСОБА_8 з 1998-2001 роках, що дружили та часто приїжджали до Харкова привозили жом та зерно. ОСОБА_11 часто приїжджала та допомагала; знали, що у ОСОБА_8 у 2009 році був інфаркт, у 2015 та 2016 році також приїжджали, проте, не були довго; ОСОБА_8, не просила кошти, бо в неї вони були, вона тримала кіз та продавала молоко, в безпорадному стані вона не була.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт того, що ОСОБА_2 постійно проживав однією сім'єю разом з ОСОБА_8 на день смерті підтверджується актом про фактичне проживання від 04.05.2018 р. (т. 1 а.с.15).

Оскільки, встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю необхідне для для реалізації свого права на оформлення спадщини, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_21, ОСОБА_22 підтвердили, що ОСОБА_2 проживав з 2000 року з ОСОБА_8 однією сім'єю, за адресою: АДРЕСА_1. Це, фактично, не оспорювали і відповідачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 була власницею домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.02.2009 року (т.1 а.с.31,54-56).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії НОМЕР_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( т. 1 а.с. 30).

Спадкуванням, відповідно до статті 1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкування може бути здійснено за заповітом та за законом. Померлою ОСОБА_8 заповіт не складався, тому спадкування має здійснюватися за законом.

Спадкоємці за законом, згідно ст.1258 ЦК України, одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем який може прийняти спадщину та вже виявив таке своє бажання є рідна сестра померлої - ОСОБА_4, а також ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Позивача листом № 2441/02-14 від 05.05.2018 Державний нотаріус Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козєєва С.М. повідомила, що для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_8, необхідно надати документи, що підтверджують родинний зв'язок зі спадкодавцем (а.с. 32).

Оскільки між позивачем та померлою ОСОБА_8 шлюб не було зареєстровано, позивач є спадкоємцем четвертої черги як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як зазначено позивачем та не заперечувалось відповідачами, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 сімнадцять років, тобто з 2000 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, проживали однією сім'єю. Позивач, в свою чергу, весь цей час опікувався ОСОБА_8, купував все необхідне для нормальної життєдіяльності сім'ї.

Установлено, що ОСОБА_8 влітку 2009 р. перенесла інфаркт, на той момент їй було 74 роки. Вподальшому, з 27.07.2009 р. по 05.08.2009 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м.Харкова з діагнозом- ішемічна хвороба серця (а.с.21).

З 05.08.2009 р. по 20.08,2009 р. ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м.Харкова з діагнозом ішемічна хвороба серці, гострий (27.07.2009 р.) інфаркт міокарда, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет, варикозне розширення вен (а.с.22,23,24)

Після перенесених інфарктів міокарду ОСОБА_8 потребувала постійної допомоги. Після виписки з лікарні вона пересувалась тільки у межах будинку, потім у дворі, згодом стала виходити за межі двору, однак ходити на великі відстані була не в змозі. Принести собі їжу і медикаменти вона не могла, приготувати собі їжу не могла, не могла прати, прибирати, доглядати будинок та прибудинкову територію.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову про зміну черговості є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення вищевказаних дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Згідно ст. ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України за рішенням особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані .

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи .

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання .

У справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування .

Відповідно до п. 6 Постанови ВСУ №7,правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Судом установлено, що ОСОБА_8 влітку 2009 р. перенесла інфаркт, на той момент їй було 74 роки. Вподальшому, з 27.07.2009 р. по 05.08.2009 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м.Харкова з діагнозом- ішемічна хвороба серця (а.с.21). З 05.08.2009 р. по 20.08,2009 р. ОСОБА_8 знаходилася на стаціонарному лікуванні у міській клінічній багатопрофільній лікарні № 25 м.Харкова з діагнозом ішемічна хвороба серці, гострий (27.07.2009 р.) інфаркт міокарда, гіпертонічна хвороба, цукровий діабет, варикозне розширення вен (а.с.22,23,24) Після перенесених інфарктів міокарду ОСОБА_8 потребувала постійної допомоги.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 15, 16, 526, 625, 1047, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - «Про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, усунення від права на спадкування за законом та про визнання права власності у порядку спадкування за законом» - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав однією сім'єю з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з січня 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Усунути ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 від прав спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 55/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням п. 15.5 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. І. Горчакова