Справа №464/1435/17
пр.№ 6/464/132/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О.Ю.,

заявника ОСОБА_1,

стягувач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення та відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «СТ «Іллічівське» про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просить відстрочити виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2017 у справі №464/1435/17 за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «СТ «Іллічівське» про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до 10.11.2018 року; розстрочити виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2017 у справі №464/1435/17 за позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ПАТ «СТ «Іллічівське» про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з наступним графіком: 10.11.2018 1124,58 грн.; 10.12.2018 1124,58 грн.; 10.01.2019 1124,58 грн.; 10.02.2019 1124,58 грн.; 10.03.2019 1124,58 грн.; 10.04.2019 1124,58 грн.; 10.05.2019 1124,58 грн.; 10.06.2019 1124,58 грн.; 10.07.2019 1124,58 грн.; 10.08.2019 1124,58 грн.; 10.09.2019 1124,58 грн.; 10.01.2019 1124,58 грн. В обґрунтування заяви покликається на те, що на даний час заявник не працює і у нього відсутні джерела доходу, також в заявника на отриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_3 віком 4 роки (25.09.2014р.н.) та дружина ОСОБА_4 (знаходиться на обліку в центрі зайнятості та перебуває у відпустці по догляду за дитиною). Таким чином, вважає, що для добровільного виконання ним судового рішення необхідно, з огляду на скрутне матеріальне становище, необхідно відстрочити та розстрочити виконання вказаного рішення суду на строк один рік згідно запропонованого графіку. Виконання рішення суду у спосіб вказаний в поданій заяві може гарантувати тим, що в найближчий час у нього вирішується питання про працевлаштування.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні її змісту, додатково зазначивши, що підставою для надання відстрочки та розстрочки є відсутність на даний час грошових коштів та необхідність додаткового часу для одержання боржником необхідних коштів, просить заяву про відстрочення та розстрочення виконання даного рішення суду задоволити.

Стягувач (позивач) ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заяви боржника ОСОБА_1 заперечив, не вбачає жодних вагомих підстав для відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, оскільки відсутність грошових коштів у боржника жодним чином не може вважатися підставою для прийняття відповідного рішення суду з даного приводу, беззаперечних доказів про перебування у скрутному матеріальному становищі заявником не представлено, а тому просить відмовити в задоволені такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.124 Конституції України судові рішення, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10.11.2018 частково задоволено позов ОСОБА_2; вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 12855,69 грн. та судовий збір у сумі 640,00 грн., а всього у розмірі 13495,69 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 03.05.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2017 без змін, таким чином таке набрало законної сили та підлягає подальшому виконанню.

Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно розяснень, які викладені Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 25.09.2015р. №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», скрутне матеріальне становище не завжди має характер особливих або виняткових обставин. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Заявником ОСОБА_1 як в своїй заяві, так і в судовому засіданні, в порядку визначеному ст.ст.80-81 ЦПК України, не представлено жодних фактичних доказів та не обґрунтовано винятковості випадку в звязку з яким слід відстрочити виконання рішення, не зазначено достатніх обставини, які б свідчили про утруднення чи неможливість в даний час виконання рішення суду, а відтак і про необхідність відстрочення/розстрочення такого. Наявність у відповідача певних фінансових труднощів, з огляду на відсутність офіційного місця праці та заощаджень, на які, як на обставину, покликається заявник не свідчать ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не є підставою для відстрочки/розстрочки виконання рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст.435 ЦПК України повязує можливість здійснити розстрочення або відстрочення виконання судового рішення, заявником суду не доведено.

Крім того, метою цивільного судочинства є виконання законного і обґрунтованого рішення суду.

Не виконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом (зокрема статтею 435 ЦПК України) призведе до істотного дисбалансу прав та обовязків сторін, до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача та не відповідає засадам цивільного законодавства, передбаченим ст.3 ЦК України.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося невиконаним, що є несумісним з принципом верховенства права (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невідємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України», «Козачок проти України», «Васерман проти Росії», «Скардіо проти Італії» тощо.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259, 475 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення та відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства «СТ «Іллічівське» про відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України.

Повний тест ухвали суду виготовлено 04 жовтня 2018 року.

Головуючий суддя: Рудаков І.П.