Справа № 462/2957/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2018 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Кирилюк А.І.

при секретарі Гула М.І..

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати аліментів, перерахунок та повернення аліментів на рахунок дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, який вподальшому уточнював, у якому просить зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 на ? частину зі всіх видів доходу, у зв'язку із нецільовим використанням аліментів ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому порядку повернути виплачені позивачем аліменти на утримання ОСОБА_4 за період починаючи з лютого 2017 року по квітень 2018 року в розмірі 15 102,09 грн., звільнити від сплати аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_4, 20.09.2007 року, з 21 травня 2018 року та судові витрати покласти на відповідачку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.06.2016р. У Сихівському районному суді м.Львова відбулось слухання цивільної справи №464/4040/ 16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Від цього шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Після розірвання шлюбу діти залишились жити з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 почала вести розгульний спосіб життя, пізно приходила додому, приводила до хати незнайомих чоловіків, які часто залишались ночувати. Серед тижня дітьми опікувалась баба ОСОБА_2 п.Савицька Ольга Михайлівна, ІНФОРМАЦІЯ_4, або незнайома жінка-прибиральниця з фірми де працювала ОСОБА_2 На вихідні позивач забирав їх до себе. Між сином ОСОБА_5 та матір'ю часто виникав конфлікт, при цьому ОСОБА_2 не раз била його ременем з пряжкою. Після появи в хаті наступного незнайомого чоловіка і непорозуміння з матір'ю він вирішив жити з його батьком позивачем, від лютого 2017 року. Силоміць жити з собою ОСОБА_1 його не примушував, це рішення було прийняте самостійно і остаточно. Мати при цьому такому рішенню сина не заперечувала і через деякий час особисто привезла під двері всі його речі за адресою АДРЕСА_2. З цього часу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, повністю знаходиться на утриманні позивача. При цьому останній не перешкоджав матері спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні, однак ОСОБА_2 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків.

ОСОБА_6 закінчував 4 клас СЗШ №65, то весь весняний семестр 2016 року я та моя мати завозили і забирали його зі школи на вул.Роксоляни, 35. З невідомих на те причин ОСОБА_2 забрала в сина телефон, так що позивач з матірю залишились з без зв'язку з сином. Відповідно 11.03.2017 року він вимушений був купити ОСОБА_6 новий мобільний телефон і продовжую купляти йому та дочці всі необхідні речі, незважаючи на виплату аліментів. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток ОСОБА_4, не відвідує гімназію де вчиться ОСОБА_4 і навіть не знає де вона знаходиться, не допомагає у підготовці дитини до школи та не відвідує шкільні заходи за участю дитини, не оплачує навчання сина в НВК Школа-гімназія Шептицьких.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 від лютого 2017 року постійно проживає з позивачем за адресою АДРЕСА_3 і повністю знаходиться на його утриманні 12.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся в орган опіки і піклування Сихівської районної адміністрації м. Львова з заявою щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з батьком та звільнення від сплати аліментів, які отримує ОСОБА_2 на сина. Вказане питання слухалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 22.02.2018 року, однак так і залишилось без розгляду. В присутності комісії ОСОБА_2 написала заяву, що не заперечує щодо спільного проживання ОСОБА_4 з батьком за адресою м.Львів. АДРЕСА_4.

В період з лютого 2017 року по квітень 2018 року виплачено аліментів на суму 30204,18 грн. Жодних коштів, призначених на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 не повернула позивачу. Аліменти використовує не за цільовим призначенням, оскільки за цей час купила автомобіль Chevrolet Lacetti седан, реєстраційний номер НОМЕР_1, зимову шубу з хутра, мультиварку, двоярусне ліжко, новий смартфон, починаючи з 2017 року робить ремонт в квартирі АДРЕСА_5. При цьому ОСОБА_3 ходить в школі і приходить до позивача в брудному, порваному одязі, з якого вже виросла, часто голодна і скаржиться що мати не приділяє їй достатньо часу.

У звязку із наведеним, позивач звернувся до суду із позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, покликаючись на підставність таких, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судовому засіданні уточнену позовну заяву визнала частково. Додатково пояснила, що не заперечує факт того, що малоілтній син ОСОБА_4 проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, однак заперечила факт того, що вона використовує аліменти, присуджені Сихівським судом на за цільовим призначенням. У зв'язку із наведеним, вона не заперечила, щодо вимоги позивача про зменшення аліментів на утримання доньки та звільнення позивача від сплати аліментів на користь сина. В решту вимог заперечувала та просила суд в їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 462/2957/18, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

За змістом ст. 180 СК.України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у сторін є неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21 березня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини із всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2016 року до досягнення дітьми повноліття./а.с.38/

З матеріалів справи вбачається що батько малолітніх дітей позивач ОСОБА_1, не ухиляється від свого батьківського обов'язку, та не самоусувається у його виконанні. На томість сплачує аліменти, встановлені рішенням суду, та по мірі можливості займається вихованням дітей.

Крім того, як було встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами, з часу винесення Сихівським районним суду м. Львова рішення, змінились істотні обставини, що слугували підставою для призначення суми аліментів, а саме, малолітній син ОСОБА_4, 20.09.2007 року постійно проживає та знаходиться на утриманні позивача. Вказаний факт стороною відповідача не заперечується.

Наведене свідчить, що у позивача та відповідача змінився матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.06.2016 року.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., з 01.07.2018 року 1994 грн., з 01.12.2018 р. - 2027 грн. і який батьки повинні забезпечити дитині, а також матеріальний позивача, який є працездатним, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, зменшити розмір аліментів, присуджених рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.06.2016 року та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, з 1/3 на 1/4 частину всіх видів доходу, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується вимоги позивача про звільнення від сплати аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_4, 20.09.2007 року, з 21 травня 2018 року, суд приходить до переконань, що така вимога є підставною та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що на момент винесення рішення Сихівського районного суду м. Львова 21.06.2016 року малолітній син ОСОБА_4,20.09.2007 року, проживав разом з матірю відповідачкою у даній справі. Однак, з березня 2017 року, малолітній проживає разом зі свої батьком позивачем ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_6 та знаходиться на повному його утриманні та вихованні, що не заперечується відповідачкою.

Від так, суд приходить до переконань, що оскільки малолітній син більше не проживає разом із матірю, а знаходиться на утриманні свого рідного батька, вимога ОСОБА_1 про звільнення його від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Врахувуючи вище наведене, суд приходить до переконань, що оскільки позивачем не надано суду належного розрахунку та жодних доказів, які б свідчили про підставність заявленої суми, яку ОСОБА_1 просить перерахувати виплачених ним аліментів на утримання ОСОБА_4 за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року та стягнути з відповідачки кошти в розмірі 15 102, 09 грн., на особистий рахунок дитини, оскільки вважає, що вказана сума використовувалась відповідачкою не за призначенням. Суд наголошує позивачу, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин. Однак із поданих позивачем документів, суд позбавлений можливості встановити цільове призначення використаних відповідачкою коштів, а від так, такі твердження позивача, розцінюються судом, як голослівя.

У звязку із наведеним, у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про повернення виплачених позивачем аліменти на утримання ОСОБА_4 за період починаючи з лютого 2017 року по квітень 2018 року в розмірі 15 102,09 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 352,40 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.

На підставі ст.259, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1/3 на 1/4 частину всіх видів доходу на утримання малолітньої ОСОБА_3, 08.07.2009 року, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 травня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Звільнити від сплати аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_4, 20.09.2007 року, з 21 травня 2018 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 гривні 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, паспорт громадянина України КВ № 687435, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідач: ОСОБА_2, паспорт громадянина України КА № 928393, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Повний текст рішення виготовлено 10.10.2018 року.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя