Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/1080/17 Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
провадження № 22-ц/778/1814/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, стягнутих рішенням Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 13.03.2014 року з ОСОБА_3 в розмірі 600 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення нею повноліття. На теперішній час такий розмір аліментів не відповідає фактичним потребам дитини та витратам на її утримання, оскільки з 01.05.2017р. прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років становить 1777 грн., тобто стягнута на її користь сума аліментів на теперішній час становить менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, для розвитку здібностей дитини вона витрачає щомісячно кошти на репетитора з іноземної мови, а також понесла значні витрати на оздоровлення дитини в 2017р., у чому відповідач участі не бере.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила збільшити розмір аліментів з 600 грн. до 1500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідача додаткові витрати в сумі 1751,70 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року позов задоволено.

Збільшено розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в твердій грошовій сумі з 600 грн. до 1500 грн. щомісячно, але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати звернення до суду із позовом - 21.02.2017 року, до зміни матеріального становища сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1/2 частину додаткових витрат на оздоровлення неповнолітньої дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1751,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення у зв»язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

В судове засідання апеляційного суду 26 квітня 2018р. позивач не з»явилась, надавши заяву про відкладення розгляду справи у зв»язку з відпусткою її адвоката та знаходженням її у відрядженні.

Між тим, наказу про відпустку адвоката або інших підтверджень факту знаходження адвоката у відпустці не надала, а її відрядження відбувалось до 21.04.2018р., тобто поважних причин для відкладення розгляду справи не встановлено, тому у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторони позивача.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 13.03.2014р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття.

В позові ОСОБА_4 вказувала, що на теперішній час вказаний розмір аліментів не відповідає фактичним потребам дитини та витратам на її утримання, оскільки дитина росте, потребує повноцінного харчування для нормального фізичного розвитку, придбання речей та взуття, предметів для навчання, а також потребує розвитку її здібностей. Також 01.05.2017р. підвищився прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років до 1 777 грн., тобто визначена судовим рішенням сума аліментів в розмір 600 грн. щомісячно на теперішній час становить менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вказує, що сама утримує їх спільну з відповідачем дитину, купує продукти, одяг для дитини, сплачує за житлово-комунальні послуги, за навчання та оздоровлення дочки, забезпечує її нормальний фізичний та духовний розвиток /а.с. 9-15/. А відповідач, отримуючи значно більші доходи, ніж зазначає в офіційних документах, приховує своє місце роботи та реальний заробіток від неї та державного виконавця. Вважає, що він спроможній сплачувати 1500 грн. щомісячно. Крім того, просила стягнути ? частину, що складає 1751 грн., витрат, які вона понесла у 2017р. на оздоровлення дочки.

Задовольняючи ці позовні вимоги, суд виходив із того, що доходи відповідача змінились пропорційно із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати в Україні, в той час як аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. залишись незмінними та жодного разу не були проіндексовані. Відтак, оскільки ця сума вже є меншою від розмір 30 % прожиткового мінімуму на 11-річну дитину, який з 01.05.2017р. становить 1777 грн., аліменти мають бути збільшені, та, на думку суду, обґрунтованим їх розміром він визнав 1500 грн. щомісячно. До того ж, суд взнав, що з відповідача підлягає також стягненню ? частина додаткових витрат позивачки в сумі 1751,70 грн. на оздоровлення дочки в санаторії на Західній України з урахуванням проїзду, проживання та благодійного внеску до БФ «Дивоцвіт» /а.с.12-15/, а також витрати на правову допомогу у цій справі в розмірі 1500 грн. /а.с.17/

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що суд не дослідив належним чином обставини справи, а саме, що на теперішній час він взагалі офіційно не працює та не

має стабільного доходу, перебуває у іншому шлюбі, де у його дружини мається неповнолітня дочка ОСОБА_7, яку він утримує, сплачує іпотечний кредит, а тому його матеріальний стан не змінився в бік покращення, відтак підстав для збільшення розміру аліментів у суду не було.

Дослідивши ці доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 151 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 185 СК України також передбачена участь того з батьків, хто проживає окремо від дитини, у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, його хворобою тощо).

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до статті 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, встановлений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом стягувача в разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення або покращення здоров'я будь-кого з них або в інших випадках, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що судом у справі ухвалено заочне рішення, тому відповідач, маючи на теперішній час інше місце мешкання, про яке не було відомо суду, не зміг прийняти участь в ході розгляду справи у суді першої інстанції. При цьому, суд повідомляв його за указаним позивачем місцем мешкання позивача з дитиною, де він вже тривалий час не проживає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне взяти до уваги надані відповідачем докази, які не могли бути ним надані суду першої інстанції.

В скарзі не міститься оспорювання встановлених судом обставин щодо потреби дитини у більшій сумі аліментів, ніж була визначена судовим рішення 23.04.2014р., а також щодо розміру витрат позивача на оздоровлення дитини, половину яких стягнуто з відповідача. Та наголошується лише на неможливості відповідача сплачувати більший від 600 грн. розмір аліментів та відсутність підстав для його збільшення через скрутний матеріальний стан відповідача.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що відповідач має іншу сім»ю, уклавши шлюб з ОСОБА_8, у якої мається неповнолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яку він також утримує ( а.с. 62).

Відповідно до наказу № 2 від 09.03.2017 року ОСОБА_3 звільнений з посади директора ТОВ «Дизель-Сервіс» ( а.с. 61 ).

Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_3, запису в ній про місце роботи після вказаного звільнення не мається ( а.с. 63). Тобто відповідач на даний момент офіційно не працевлаштований, тому не має постійного доходу.

Також ОСОБА_3 сплачує самостійно іпотечний кредит, за яким була придбана спільна з позивачкою квартира за адресою: АДРЕСА_1, у якій він не мешкає, а проживає позивач разом із дитиною.

При ухваленні рішення судом 23.04.2014р. про стягнення аліментів суд не досліджував матеріальний стан батьків ОСОБА_5, оскільки відповідач визнав позов про стягнення з нього аліментів в сумі 600 грн. щомісячно.

Тому порівняти матеріальний стан відповідача, який склався на теперішній час, із тим, який мався станом на 23.04.2014р. не уявляється можливим.

Однак вказаним аналізом наданих відповідачем документів встановлено, що його матеріальний стан ажніяк не міг покращитись від дня постановлення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_5 у сумі 600 грн., оскільки на той час він був працевлаштований та мав стабільний дохід, а доказів, що погіршився стан здоров'я платника чи дитини в ході розгляду цієї справи не здобуто.

Позивач, вказуючи, що дохід відповідача дозволяє йому сплачувати збільшений судом розмір аліментів сумі 1500 грн., але не надає доказів цьому. Те, що дружина відповідача, за письмовими пояснення позивача, має вартісний автомобіль, не може свідчити про покращення стану відповідача у періоді з 23.04.2014р. по 21.02.2017р. (дата подання позову), оскільки позивачем не зазначено ані час його придбання, ані джерело доходу, та взагалі не надано доказів, що такий автомобіль існує та належить дружині відповідача.

Отримання відповідачем 1/3 частки майна в порядку спадкування теж не є доказом його доходу, оскільки це майно перейшло до нього він спадкодавця, якому це майно належало за життя, а не придбано самим відповідачем.

Відкриття салону повнолітньою дочкою дружини відповідача також не може вказувати на будь-який розмір доходу відповідача.

Отже, всі ці міркування позивача, які в письмовій формі містяться в матеріалах справи ( а.с. 48-50), носять суто декларативний характер, та в ході розгляду справи нею та її адвокатом не заявлялось клопотань про витребування відповідних доказів на їх підтвердження або про перевірку цих обставин.

Між тим, як існуючий розмір аліментів в сумі 600 грн., так і їх збільшений розмір в сумі 1500 грн., є таким, яким, на думку колегії, порушується баланс, визначений у статтях 141, 180 СК України, щодо однакової участі батьків в утриманні дитини, оскільки основний тягар покладається на матір.

Тому апеляційний суд з метою дотримання такого балансу та з урахуванням вищенаведеного матеріального стану відповідача та прохання позивача про аліменти в твердій грошовій сумі, вважає занадто великим визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі 1500 грн. щомісячно, а тому вважає за необхідне та справедливе визначити розмір аліментів на ОСОБА_5 у сумі, не меншій від половини прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років, тобто у розмірі 900 грн.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 відвідує репетитора щодо поглибленого вивчення іноземної мови, то підлягають стягненню також додаткові витрати на розвиток здібностей дитини у розмірі 150 грн. щомісячно.

Беручи до уваги все вищенаведене, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу частково обґрунтованою, тому у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України змінює рішення суду в частині визначеного збільшеного розміру аліментів та відокремлює із загальної суми аліментів додаткові щомісячні витрати, які стягуються на розвиток здібносте дитини.

У зв»язку з зміною рішення суду у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України апеляційній суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Так, за подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 960 грн. ( а.с. 58). Ціна позову при періодичних платежах дорівнює сумарному значенню платежів за півроку, тому належний відповідачеві до компенсації судовий збір розраховується наступним чином: за вимогами позову - 9000 грн. ( 1500 х 6), визначений апеляційним судом 6300 грн. ( 1050 х 6), різниця 2700 грн., тому пропорційно до відхиленої частини сума судового збору буде складати: 960 х 2700 : 9000 = 288 грн.

Між тим, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову, то вказані судові витрати відповідача у відповідності до п. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2017 року у цій справі змінити в частині розміру аліментів.

Вважати стягнутими з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ( РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 900 (дев»тсот) грн. щомісячно до досягнення повноліття, а також додаткові витрати на розвиток здібностей по 150 грн. на місяць.

В решті рішення залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_3 зі сплати судового збору у розмірі 288 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, визначеному КМУ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 травня 2018р.

Головуючий:

Судді: