ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22 жовтня 2018 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, у тому числі квартири за № 13 по вул.Чернівецька,65 в м.Тернополі.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 05 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 05 листопада 2018 року.

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за №13 по вул.Чернівецька, 65 в м.Тернополі, яка на даний час на праві власності сину ОСОБА_4, та забороною вчиняти будь- які дії щодо відчуження квартири, передачі в іпотеку, оренду та іншу передачу третім особам.

В обґрунтування заяви вказує, що предметом спору у даній справі є квартира за №13 по вул.Чернівецька, 65 в м.Тернополі, яка була придбана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти в період спільного проживання. Власником даної квартири була записана ОСОБА_3 06 грудня 2014 року ОСОБА_3 подарувала спірну квартиру синові ОСОБА_4

На даний час між ними існує спір щодо спірної квартири, що підтверджується предявленням позову про оскарження договору дарування спірної квартири, поданням заяви 29 вересня 2018 року до правоохоронних органів щодо незаконного заволодіння квартирою. ОСОБА_4 має намір відчужити спірну квартиру, оскільки неодноразово виставляв на продаж за допомогою сайтів нерухомості .

Відтак, вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у звязку з чим просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірне майно та забороною вчиняти дії.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Положеннями ч. 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п.4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_4 існує спір щодо даної квартири. Предметом позову є вимоги про визнання квартири спільно сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав за №46707298 від 31.10.2015 встановлено, що право власності на спірну квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 Згідно договору дарування квартири від 06 грудня 2014 року власником квартири є ОСОБА_4

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь -яких дій щодо відчуження квартири за №13 по вул.Чернівецька,65 в м.Тернополі, загальною площею 43,6 кв.м., реєстраційний номер 01.

Суд вважає, що саме такий вид забезпечення позову є співмірним, відповідає змісту заявлених позовних вимог, та встановлено підстави, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача.

Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно є неспівмірним з заявленими позовними вимогами, оскільки передбачає, в тому числі, заборону користування майном. Таке право власника не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власності задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №607/19836/18 за позовом ОСОБА_2( вул.Чорновола, 17/11 м.Тернопіль, НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (вул. Чернівецька,65/13 м.Тернопіль, НОМЕР_2) про визнання майна спільною сумісною власності.

Заборонити вчиняти будь- які дії щодо відчуження квартири за № 13 по вул.Чернівецька, 65 в м.Тернополі, загальною площею 43,6 кв.м., реєстраційний номер 01, яка належить на праві власності ОСОБА_4(вул. Чернівецька,65/13 м.Тернопіль, НОМЕР_3).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику та відповідачу для відому та у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк предявлення ухвали до виконання 3 роки.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 22 жовтня 2018 року.

Суддя