Номер провадження по справі 2/387/326/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2018 року смт. Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І. П.

при секретарі судового засідання Поляруш С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 13.09.2011, укладеного між банком та ОСОБА_2, перший надав останній кредит в сумі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, та станом на 31.05.2018 заборгованість становить 13 840,66 грн, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 21.08.2018 первісного відповідача ОСОБА_1 замінено належним відповідачем ОСОБА_3 у зв'язку зі зміною прізвища.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені вчасно та належним чином.

Представником відповідача у справі подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. В основу відзиву до позовних вимог покладено незгоду відповідача із проведеним ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунком заборгованості ОСОБА_3 Відповідач зазначила, що за її розрахунками підтверджено неправильність нарахування банком процентів за кредитом, штрафів, що не відповідає дійсній заборгованості. Банком невірно розраховано заборгованість за процентами по кредитному договору, а тому сума процентів, яка відображена у банківському розрахунку заборгованості, не відповідає умовам кредитування відповідача, які визначені у "справке об условиях кредитования с использованием платежной карты "кредитка Универсальная", які підписані відповідачем на час отримання кредиту. Позов ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_3 представник відповідача просить задовольнити частково, стягнувши з відповідачки 2945,29 грн, що складається з 118 грн - поточна заборгованість за тілом кредиту ( в межах 3-річної позовної давності), 1612,16 грн - заборгованість за процентами ( розраховані стороною відповідача), 115,13 грн. - заборгованість за комісією, 600 грн - заборгованість за пенею ( в межах 1- річної позовної давності), 500 грн.- штраф (фіксована частина). В стягненні простроченої заборгованості за тілом кредиту- 814,85 грн. та пені- 2463,29 грн. представник позивача просив відмовити по закінченню строків загальної та спеціальної позовної давності. Отже відповідач визнає позов частково на загальну суму 2945,29 гривень та просив суд врахувати його розрахунок процентів за кредитом.

Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом з'ясовано, що відповідно до листа Відділу державної реєстрації цивільного стану від 30.08.2018 №856-14.6-04-01, відповідач ОСОБА_1 змінювала прізвище на ОСОБА_4, а в подальшому на ОСОБА_3. Тому суд замінив в судовому засіданні належного відповідача.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Із анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку від 13.09.2011, встановлено, що позичальник погодився, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між ним та банком договір. Зазначена заява скріплена підписом позичальника ( а.с.7 ).

Таким чином, під час укладення договору від 13.09.2011 були дотримані вимоги як частини 1 так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін.

Згідно з п. 2.1.1.2.3 умов, сторони погодилися, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку право у будь- який момент змінити (зменшити, збільшити анулювати) кредитний ліміт.

Також згідно з п. 2.1.1.2.4 умов, сторони погодилися, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.1.1.5.23 умов , у випадку порушенням клієнтом встановлених законом обов'язків по поверненню неналежним чином зарахованих коштів клієнт платить банку пеню в розмірі 0,1 процента від суми простроченого платежу за кожний день, починаючи з дати закінчення помилкового переводу до дня повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10 % суми перерахування.

Відповідно до п. 1.1.5.25 умов, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених чим договором, умовами та правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення -пеню в розмірі 0, 1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який платиться пеня за кожний день прострочення.

Згідно з п.2.1.1.12.11 умов, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань в цілому або у встановлений банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Пунктом 1.1.3.2.3 Договору, для ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки: у Кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору. На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.

Згідно з п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування.

У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів Банку" клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору.

Відповідач зобов'язався на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов'язань за Договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору, Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановленого тарифами договору.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Водночас в судове засідання надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить застосувати строк позовної давності до тіла кредиту та неустойки. Крім того відповідач вважає що позивачем не вірно розраховані відсотки за тілом кредиту. Тому відповідач визнає позов частково на суму 2945,29 гривень.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Щодо переривання строку позовної давності Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-2891цс16, де вказав наступне.

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку та наданої відповідачем виписки, суд з'ясував, що позивач самостійно списав без відома відповідача кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості 14.09.2015 в сумі 171 гривня 58 копійок. Доказів в підтвердження факту погашення заборгованості відповідачем 14.09.2015 позивач не надав. Водночас суд зазначає, що відповідно до наданої виписки по картці, 20.07.2012 востаннє відповідач самостійно внесла кошти для погашення заборгованості за кредитом в розмірі 360 гривень. Отже останні дії кредитора щодо погашення тіла кредиту та переривання строку позовної давності відбулось 20.07.2012.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до витягу з програми "Приват 24", відповідачу надано кредитну картку з терміном дії по серпень місяць 2015 року, а позивач звернувся до суду в липні 2017 року. Судом також з'ясовано, що вказана картка не перевипускалась та не продовжувалась.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Правил користування платіжною карткою, строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (в полі MONTH). Сторони погодили, що сплата кредиту і комісій здійснюється щомісячно, а строк повернення кредиту у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця зазначеного у платіжній картці (п.2.1.1.12.5 договору).

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що строк позовної давності щодо тіла кредиту позивачем не пропущений так як термін сплати заборгованості пов'язаний із терміном припинення дії картки відповідача, а саме серпень місяць 2015 року. Отже суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 932 гривні 85 копійок.

Крім того судом з'ясовано, що відповідно до наданої відповідачем виписки з програми "Приват 24" зазначено, що розмір комісії по картці за період з 13.09.2011 по 31.05.2018 становить 115,13 грн, за зняття готівкових коштів 27.09.2011, 19.11.2011, 28.12.2011, 12.01.2012, 31.01.2012, 20.07.2012, 20.07.2012 (востаннє). А тому суд доходить висновку про стягнення комісії з відповідача у розмірі 115,13 гривень.

Також відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, відповідач просив застосувати спеціальний строк позовної давності до неустойки.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Тобто з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 550 грн за період з липня 2017 року по 31 травня 2018 року, а саме в межах позовних вимог.

Крім того відповідач надав в судове засідання власний розрахунок заборгованості за процентами у період визначений в позовних вимогахта вважає, що заборгованість становить 1762,14 гривень.

Суд перевірив, що відповідач проводив математичний розрахунок процентів з поточної заборгованості та процентів простроченої заборгованості виходячи із вихідних (продубльованих) даних позивача, які зазначені в розрахунку, а саме: відомості про дати, періоди, кількість днів, сальдо поточної заборгованості за кредитом, сальдо простроченої заборгованості за кредитом, % ставка (поточна заборгованість) та % ставка (прострочена заборгованість).

Також суд перевірив, що відповідач розрахувала проценти на поточну заборгованість та проценти на прострочену заборгованість, які розраховано наступним чином: сальдо поточної заборгованості або простроченої заборгованості (в залежності від виду нарахованих відсотків) помножено на % ставку річну, поділено на 365 днів (для визначення процентів за один день), і помножено на кількість днів, протягом яких мала місце певна заборгованість.

Також суд враховує, що згідно розрахунку позивача процентна ставка по кредиту не змінювалася та становила 30 %.

Отже суд погоджується з доводами відповідача, що в період з 01.05.2014 по 29.05.2014 за 29днів (ст. 1-2 розрахунку позивача), із суми поточної заборгованості за тілом кредиту 131.33 грн, за процентною ставкою 30 %, з розрахунку 360 днів за рік, позивач нарахував проценти в сумі 5,74 грн (ст. 9), тоді як математично сума становить 3,19 грн (131,33 х 30 % / 360 днів х 29 днів). За цей же період, із суми простроченої заборгованості за кредитом 801,52 грн. (ст. 5 розрахунку позивача), за процентною ставкою 30 %, з розрахунку 360 днів за рік, позивач нарахував суму процентів 53,61 грн (ст. 10), а вірною є сума 19,37 грн. В період з 01.10.2017 по 28.10.2017 за 28 днів (ст. 1-2 розрахунку позивача), із суми поточної заборгованості за тілом кредиту 118,00 (ст. 3), за процентною ставкою 30 %, з розрахунку 360 днів за рік, позивач нарахував проценти в сумі 5,22грн. Дана сума не є правильною, оскільки за зазначеним вище порядком розрахунку, сума процентів за даний період складає 2,77 гривень. В це же період із суми простроченої заборгованості за кредитом 814,85 грн (ст.5), при тій же 30 % ставці позивач нарахував суму 229,92 грн, що не відповідає розрахункам позивача. Фактична сума процентів на прострочену заборгованість за цей період становить 19,01 грн. (814,85 х 30 % /360 днів х 28 днів). В період з 01.05.2018 по 29.05.2018 за 29 днів (ст. 1-2 розрахунку позивача), із суми простроченої заборгованості за кредитом 814,85 (ст. 5), за процентною ставкою 30 %, з розрахунку 360 днів за рік, позивач нарахував проценти в сумі 293,66 грн, тоді як 30 % річних із суми 814,85 грн. за 29 днів може ставити лише 19,69 гривень. Аналогічно суд перевірив відхилення щодо нарахування процентів виявлені відповідачем за наступні періоди: з13.09.2011 по 25.10.2011, з 26.10.2011 по 30.10.2011, з 31.10.2011 по 01.11.2011, з 02.11.2011 по 15.11.2011, з 16.11.2011 по 25.12.2011, з 26.12.2011 по 25.01.2012, з 26.01.2012 по 30.01.2012, з 31.01.2012 по 25.02.2012, 26.02.2012, з 27.02.2012 по 27.03.2012, з 28.03.2012 по 29.04.2012, з 30.04.2012 по 30.05.2012, 31.05.2012, з 01.06.2012 по 19.07.2012, з 20.07.2012 по 25.08.2012, з 26.08.2012 по 30.08.2012, з 31.08.2012 по 27.09.2012, з 28.09.2012 по 30.10.2012, з 31.10.2012 по 29.11.2012, з 30.11.2012 по 30.12.2012, з 31.12.2012 по 30.01.2013, з 31.01.2013 по 27.02.2013, з 28.02.2013 по 28.03.2013, з 29.03.2013 по 29.04.2013, з 30.04.2013 по 30.05.2013, з 31.05.2013 по 27.06.2013, з 28.06.2013 по 30.07.2013, з 31.07.2013 по 29.08.2013, з 30.08.2013 по 29.09.2013, з 30.09.2013 по 30.10.2013, з 31.10.2013 по 28.11.2013, з 29.11.2013 по 30.12.2013, з 31.12.2013 по 30.01.2014, з 31.01.2014 по 27.02.2014, з 28.02.2014 по 30.03.2014, з 31.03.2014 по 29.04.2014, з 30.05.2014 по 29.06.2014, з 31.05.2015 по 31.05.2018, з 30.06.2014 по 30.05.2015, з 31.05.2015 по 31.05.2018. Із наданого відповідачем розрахунку загальна сума заборгованості за відсотками становить 1762 гривні 14 копійок.

Суд математично перевірив розрахунки відповідача та позивача, а тому виходячи із вищезазначеної формули відповідача встановив математичну правильність розрахунків саме відповідача.

Водночас судом з'ясовано, що з дати укладення договору і по 31.05.2018, відповідачем було сплачено, а позивачем зараховано суму у розмірі 149,98 грн на погашення процентів (стовпчик 11 «погашені проценти» в розрахунку позивача). Отже, від загальної суми заборгованості за процентами, розрахованої стороною відповідача, -1762,14 грн, необхідно відняти суму погашених відповідачем (зарахованих позивачем) процентів у розмірі 149,98 грн. а тому в підсумковому результаті станом на 31травня 2018 року, непогашена заборгованість за процентами остаточно становить1612,16 гривень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в частині стягнення з відповідача 500 грн. штраф (фіксована частина) та 635 грн 27 копійок штрафу (процентна складова).

Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення щодо строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові №6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно ст.307 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить норму права, та для всіх судів України.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), задоволенню не підлягають.

Виходячи із принципу змагальності, справедливості, добросовісності, прозорості та розумності суд вважає за необхідне стягнути кошти за кредитною заборгованістю у розмірі 3210 гривень 14 копійок, яка складається з наступного: 932 гривні 85 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 1612 гривень 16 копійок - заборгованість за процентами, 665 гривень 13 копійок - заборгованість за пенею та комісією.

Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобов'язання згідно із умовами договору щодо своєчасного повернення суми кредиту, неустойки та відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі пропорційному до задоволення позовних вимог із врахуванням зменшення судом розміру пені із застосуванням строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 11, 207, 526, 530, 610-612, 625, 629, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 284 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитом в розмірі 3210 ( три тисячі двісті десять) гривень 14 (чотирнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судовий збір в сумі 728 (сімсот двадцять вісім) гривень 66 (шістдесят шість) копійок.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач Акціонерне товариство ОСОБА_5 ПРИВАТ БАНК ( 49094 м.Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, 50, р/р 3111, МФО 305299 ).

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та жителька с.Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області вул. Крупської, 35, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Кропивницького апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Кропивницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_6