Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1622/18
Провадження № 2/191/484/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28.09.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, ОСОБА_1, 29.04.2016 уклала договір купівлі-продажу з ОСОБА_3, відповідно до якого купила (прийняла у власність) незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: вул. Робоча, 77 м. Синельникове Дніпропетровської області.
Згідно з п. 8 договору купівлі-продажу від 29.04.2016 продавець, ОСОБА_4 зобовязувався сплатити заборгованість по сплаті комунальних платежів, зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб в термін до 29.10.2016 року.
Проте на теперішній час, вимоги п. 8 договору купівлі-продажу від 29.04.2016 року в повному обсязі не виконані.
Так, відповідно до розділу прописки домової книги, в її домоволодінні залишився зареєстрованим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий ОСОБА_5 МРВУМВС 12.08.2008, громадянин України, проте за зовнішніми ознаками, громадянин ОСОБА_2 відноситься до ромської етнічної меншини.
На теперішній час, встановити місце перебування ОСОБА_6 не можливо, від так і не можливо його зобовязати виконати умови договору купівлі-продажу від 29.04.2016 року.
Відповідно, до довідки наданої головою квартального комітету, ОСОБА_2, виїхав із вказаної недобудови, ще на початку 2016 року і будь які заяви чи довідки про те, що він буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права на користування за цією адресою відсутні. ОСОБА_2 з 2016 року не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію, його особистих речей в будинку немає.
З моменту купівлі будинку, з 29.04.2016 року і по теперішній час, ОСОБА_2 не проживає у її будинку за адресою: вул. Робоча, 77 м. Синельникове, Дніпропетровської області тобто вже понад 2 роки.
На теперішній час фактичне місце проживання та перебування ОСОБА_2 встановити не можливо, єдина інформація про нього, це те що він начебто ще в 2016 року переїхав до Донецької області.
ОСОБА_2 не проживає та жодного разу не зявлявся за місцем реєстрації з квітня 2016 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету.
Купуючи недобудований будинок, вона планувала його з часом добудувати та проживати там разом із своєю родиною, однак думка про зареєстровану сторонню людину, яку за умовами договору повинні були зняти з реєстрації ще в 2016 році, не дає їй спокою, адже враховуючи нинішню ситуацію в Донецькій області та характерні риси громадян ромської етнічної меншини їй б не хотілось одного ранку на своєму подвірї приймати табір гостей, які не мають жодного законного відношення до її оселі.
Зареєстрована в її будинку стороння особа, яка не є членом її родини перешкоджає їй у здійсненні користування та розпорядження її майном.
Згідно з договором купівлі-продажу від 29.04,2016 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вона ОСОБА_1 є власницею будинку за адресою: вул. Робоча, 77 м. Синельникове, Дніпропетровської області.
Просить усунути перешкоди у користуванні її майном та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Робоча, 77, м. Синельникове Дніпропетровської область.
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 29 квітня 2016 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 незавершений будівництвом житловий будинок № 77, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Робоча. Крім того, згідно п.8 даного договору ОСОБА_4 зобовязався зняти з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб в термін до 29.10.2016 року.
Відповідно домової книги в будинку № 77, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Робоча, з 10 червня 2010 року зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АН № 702845, виданий 12 червня 2008 року ОСОБА_5
Згідно довідки, виданої 04 травня 2018 року головою квартального комітету № 18 04 травня 2018 року, ОСОБА_1 мешкає по вул.. Робоча,77 м.Синельникове та за даною адресою також зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який не мешкає та не зявляється з 2016 року.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком № 77 по вул.. Робоча м.Синельникове, оскільки відповідач не проживає у даній квартирі, більше одного року без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Робоча, 77.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_7