Справа № 640/8656/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

за участю представника відповідачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з синів додаткових витрат за останні п'ять місяців на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача грошові кошти за період з 09.02.2017 року по 27.04.2017 року на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг в розмірі по 1803 грн. 58 коп. з кожного. В обгрунтування вказаних вимог посилається на те, що позивач є інвалідом 2 групи з 10.06.2008 року, та переніс обширний інфаркт серця. Крім захворювання серця, позивач також хворіє цукровим діабетом, синдромом діабетичної стопи, атеросклерозом, бронхальною астмою та рядом інших хвороб. Позивач є непрацездатний, не працює, та його дохід складає 1418,00 грн. в місяць (пенсія по інвалідності). З відповідача ОСОБА_4 згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 року позивачу були присуджені аліменти в розмірі 605 грн. щомісячно, з 01.12.2016 року після індексації вказаний розмір аліментів становить 2113 грн. щомісячно, але відповідач з лютого 2017 року їх не сплачує. З відповідача ОСОБА_3 згідно заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2015 року позивачеві були присуджені аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, але вказане рішення було скасовано Апеляційним судом Харківської області. Інших доходів у позивача немає. Згідно приписів ст. 203 СК України, позивач просить стягнути з відповідачів за період з 09.02.2017 року по 27.04.2017 року кошти в розмірі 3607 грн. 16 коп., тобто по 1803 грн. 58 коп., які були позивачем сплачені на лікування, а саме придбання медичних виробів та медичних послуг.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом належним чином та своєчасно, в судовому засіданні, яке відбулось 11.10.2017 року відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач постійно звертається до суду з позовами, та на його користь стягуються кошти, та його сукупний дохід складає 14720 грн. щомісяця та одноразові виплати на суму 118246 грн. лише за 2017 рік, також відповідач має на утриманні ще декілька осіб, а його підприємницька діяльність приносить йому мінливий дохід, та після відрахування аліментів батькові та його доньці у нього не залишається коштів на утримання власної родини.

Представник відповідачів ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що сукупний дохід позивача перевищує мінімальний прожитковий рівень в декілька разів..

Також до суду надійшли письмові заперечення від відповідачів на позовну заяву, в яких відповідачі просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що подання позовів до суду є заробітком для позивача, та сукупний щомісячний дохід позивача складає 3860 грн., що значно перевищує прожитковий мінімум, позивач забезпечений житлом та має у власності квартиру, користується пільгами встановленими для інвалідів, відповідач ОСОБА_3 є непрацездатним.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2017 року було задоволено клопотання позивача щодо витребування документів, які підтверджують майновий стан відповідачів.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач є не працездатним, отримує пенсію по інвалідності.

Згідно довідки серії 12 ААА № 160573 МСЕК від 27.06.2016 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено ІІ групу інвалідності з 27.06.2016 р., загальне захворювання до 27.06.2017 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2009 р. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання в розмірі 605 грн. щомісяця, починаючи з 10.03.2009 р. Шевченківський ВДВС м. Харкова було зроблено індексацію по аліментах, та заборгованість по аліментам з урахуванням індексації за період з 01.05.2016 року по 01.01.2017 року складає 17568,00 грн., а вся заборгованість по аліментам з урахуванням індексації станом на 01.01.2017 року складає 27157,29 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07.12.2015 р. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 17.08.2015 р. до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Також в матеріалах справи наявні рішення судів про стягнення з відповідачів на користь позивача грошових коштів як відшкодування на придбання ліків, суму неустойки за несвоєчасність сплати індексації аліментів, додаткових витрат тощо.

З наданої суду медичної документації вбачається, що позивач має діагноз: атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, цукровий діабет ІІ тип, бронхіальна астма ІІ ступені, емфізема легень, пневмосклероз та інше.

Згідно наданих позивачем копій квитанцій та чеків про оплату придбаних позивачем за період з 09.02.2017 р. по 27.04.2017 р. ліків, медичних виробів та медичних послуг позивачем витрачено 3607 грн. 16 коп.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю і такий обов'язок в законі не обумовлений їх фактичними можливостями.

Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Положеннями ч. 2 ст. 205 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Також, пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України вед 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК, не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Зазначені у законі обмеження у розмірі відшкодування у даному випадку не застосовуються з огляду на відсутність для цього фактичних підстав. Також, суд вважає необгрунтованим

твердження відповідачів про те, що вже були розглянуті тотожні цивільні справи та з відповідачів постійно рішеннями судів стягуються кошти на користь позивача, оскільки ці справи не є тотожними за предметом та підставами позову, зокрема, відрізняється період та сума, що підлягає стягненню,

та підстави позовів.

Також до суду не надано відомостей, що стягнуті кошти з відповідачем останніми було сплачено позивачу в повному обсязі. Посилання відповідача ОСОБА_4, що на його утриманні знаходяться декілька осіб, а саме: його донька, якій він сплачує аліменти за рішенням суду, малолітній син, матір, брат також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до наданих довідок відповідач ОСОБА_4 має у власності нерухоме майно, транспортні засоби, його дохід від підприємницької діяльності за період з 01.01.16 по 31.12.2016 року в розмірі 986 500,00 грн., та за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року - 103 000,00 грн., а аліменти позивачу ним було сплачено лише 13.01.2017 року за період з 10.03.2009 року по 01.05.2016 року в розмірі 605,00 грн. з урахуванням індексації аліментів на суму 16415,00 грн. Даних, що відповідач має на утриманні ще інших осіб, які потребують матеріальної допомоги, крім своєї доньки, та сина, матеріали справи не містять, та те, що він надає їм допомогу. Відповідач ОСОБА_3 згідно наданих до суду довідок є непрацевлаштованим, але є працездатним, відомостей, що він не взмозі надавати своєму батькові допомогу матеріали справи не містять. Також, відповідачами не надано доказів, що дохід позивача перевищує прожитковий мінімум, а тому суд приходить до висновку, що позивач потребує додаткових витрат у зв'язку з тяжкою хворобою, що грунтується на належним чином перевірених наявних в матеріалах справи доказах, які нічим не спростовані, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12,13, 133, 137,141, 259,, 264,265 ЦПК України, ст. ст. 7, 202-205 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з синів додаткових витрат за останні п'ять місяців на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, грошові кошти в розмірі по 1803 (одна тисяча вісімсот три) гривень 58 коп. з кожного, сплачені ОСОБА_2 в період з 09.02.2017 року по 27.04.2017 року на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп., тобто по 320 грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач - ОСОБА_2, місцеперебування: АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_4, місцеперебування: АДРЕСА_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_3, місцеперебування: АДРЕСА_3, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3.

Суддя Г.А. ЗУБ