РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/3223/18

Провадження № 2/638/2788/18

12.10.2018 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про усунення перешкод власнику,-

встановив:

13.03.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовом до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про усунення перешкод власнику.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй, ОСОБА_1, її матері ОСОБА_3 та бабці ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло на праві спільної сумісної власності належить АДРЕСА_1, в якій вони були зареєстровані. ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, після чого ОСОБА_3 як спадкоємець по закону першої черги звернулася з заявою про прийняття спадщини і 17.12.2010 року Шостою харківською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 50487690, номер у нотаріуса 821/2010. Але спадщину ОСОБА_3 не оформила і ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла.

Причиною, не оформлення спадщина ОСОБА_3 став арешт, який був накладений на майно померлої ОСОБА_4 через борг в сумі 5508,01 грн. КП «Харківські теплові мережі». Станом на момент звернення до суду позивач борг погасила повністю. Після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись до Шостої ХДНК з заявою про прийняття спадщини. Однак отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом не може, оскільки на вказану квартиру накладено арешт відповідно до Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-3630/10.Врахоуючи вищевикладене просить суд, усунути ОСОБА_1, перешкоди як власнику в користуванні та розпорядженні майном АДРЕСА_2 шляхом скасування арешту всього майна, що належить боржнику ОСОБА_4 - адреса АДРЕСА_3 та заборону його відчуження, накладений постановою ВП №26659444 від 21.06.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Ніколаєвою О.О. Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити.

Від представника відповідача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надійшов відзив на позовну заяву, в якій проти задоволення позовних вимог відповідач заперечував, що вони не є належним відповідачем по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19.11.2004 року НОМЕР_1. (а.с. 16)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2

ОСОБА_3 як спадкоємець по закону першої черги звернулася з заявою про прийняття спадщини і 17.12.2010 року Шостою харківською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.12)

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3

ОСОБА_1 як спадкоємець по закону звернулась з заявою про прийняття спадщини і 03.11.2016 року Шостою харківською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. (а.с.14)

31.01.2018 року Листом №451/02-14 Шоста Харківська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1, що відповідно до п. 4.17 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до Довідки №1026705 від 09.11.2017 Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» щодо квартири АДРЕСА_5, в матеріалах інвентаризаційної справи наявні наступні обтяження/обмеження об'єкту: «Постанова Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 21.06.2011, ВП №26659444, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на імя ОСОБА_4.» (а.с.15)

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.06.2011 року ВП №26659444 накладено арешт та заборону здійснювати відчуження на все майно, що належить боржнику: ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_3. Підставою винесення вказаної постанови став виконавчий лист №2-3630/10 виданий 16.03.2010 року, Дзержинським районним судом м. Харкова. (а.с. 21)

Відповідачем по справі є КП «Харківські теплові мережі», дане підприємтво здійснює господарську діяльність в сфері надання послуг по теплозабезпеченню споживачам м. Харова.

Відповідач не наділений повноваженнями накладення чи зняття арешту, крім того, 14.02.2018 року КП «Харківські теплові мережі» було видано довідку №4039 для виконавчої служби Шевченківського району про те, що заборгованість відповідно до рішення суду №2-3630/10 від 10.02.2010 року погашена боржником в повному обсязі в сумі 5007,29 грн. Також ОСОБА_1 КП «ХТМ» направлено лист №3/6-977/20/18 від 15.02.2018 року про те, що КП «ХТМ» надає їй довідку про відсутність заборгованості по рішенню суду №2-3630/10 від 10.02.2010 року на суму 5007,29 грн.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до частини 2 статті 114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. №6 (із наступними змінами), «відповідачами у справі суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція».

Постановою Пленуму Верховного Cуду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» (пункт 16) передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (стаття 24 ЦПK України, стаття 12 ГПK України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Враховуючи вищевикладене належним відповідачем по справі є Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Харкова, а не КП «Харківські теплові мережі». Адже КП « Харківські теплові мережі» не має повноважень, щоб зняти арешт на майно, який був накладеним Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Харкова. Тому, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволеннні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265,273, 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області про усунення перешкод власнику - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2018 року.

Суддя: