Провадження № 2/734/985/18 Справа № 734/2383/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(з а о ч н е)

22 жовтня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення,-

в с т а н о в и в:

у суд із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням звернувся ОСОБА_1 у якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком № 25 по вул. Ю.Левітанського, смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він являється власником вищевказаного житлового будинку. У вказаному житловому будинку з 11 квітня 2012 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який був співмешканцем сестри позивача. Починаючи з травня 2013 року ОСОБА_2 без будь-яких пояснень та не знімаючись з реєстрації, забравши свої особисті речі, переїхав жити до іншого місця, де і проживає по даний час. Будь-які відносини з ним не підтримуються. На пропозицію у добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не реагує. Тому, позивач вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 права користування належним йому житловим будинком.

У судове засідання позивач не зявилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутності не подавав.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

30 липня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1. До складу спадщини увійшов житловий будинок з надвірними будівлями № 25 по вул. Ю.Левітанського, смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області;

згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7269886 від 30.07.2013 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 25 по вул. Ю.Левітанського, смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області;

відповідно до довідки виконкому Козелецької селищної ради № 1383 від 11.06.2018 року у житловому будинку № 25 по вул. Ю.Левітанського, смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

згідно акту обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_1, складеного комісією у складі депутата Козелецької селищної ради ОСОБА_5, сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, у житловому будинку № 25 по вул. Ю.Левітанського, смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області зареєстрований, але не проживає з 01.12.2017 року ОСОБА_2, та речі, які б були у його власності в будинку відсутні;

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення є обґрунтованим і підлягає задоволенню із наступних підстав:

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, який не є власником будинку за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Ю.Левітанського, №25 згідно акту обстеження не проживає у ньому з 01.12.2017 року, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ОСОБА_1 у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., які підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 109, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим будинком № 25 по вул. Ю.Левітанського, смт. Козелець, Козелецького району, Чернігівської області.

Стягнути ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_8 судовий збір в сумі 704 гривне 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя