КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2569/18
Провадження № 2/488/1442/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.09.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

13.06.2018 року позивач ОСОБА_3 звернулася з позовною заявою в Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу зареєстрованого 11.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 144; про визнання за нею ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири, яка була придбана у шлюбі та знаходиться за адресою: 54050, м. Миколаїв, пр. Жовтневий (Богоявленський) 303, кв. 2, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених вимог, щодо розірвання шлюбу посилається на те, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини.

Шлюбні відносини у сторін по справі припинені навесні 2015 року.

Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через державний орган реєстрації актів цивільного стану, також у сторін по справі є майновий спір.

В обґрунтування заявлених вимог, щодо поділу майна подружжя посилається на те, що за час шлюбу сторони по справі придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий (Богоявленський) АДРЕСА_1. Вказане майно, тобто квартира була придбана сторонами на кошти позивача, які були отриманні нею після відчуження квартири у м. Умані .

На теперішній час відповідач залишився проживати в спірній квартирі, проте між сторонами не досягнуто домовленості щодо розподілу сумісно нажитого майна квартири.

На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з даними позовними вимогами.

Сторони в судове засідання не зявилися.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про їх задоволення.

Відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, надав через канцелярію Корабельного районного суду м. Миколаєва заява про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, взявши до уваги заяви сторін по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що з відповідачем за позовом ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 перебуває в шлюбі, який зареєстровано 11.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 144.

Шлюбні відносини із відповідачем припинені в звязку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини.

Шлюбні відносини у сторін по справі припинені навесні 2015 року.

Від даного шлюбу сторони дітей не мають, але відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через державний орган реєстрації актів цивільного стану, також у сторін по справі є майновий спір.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу.

При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу, щодо розірвання шлюбу між сторонами по справі.

За час шлюбу сторони по справі придбали квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Миколаїв, проспект Жовтневий (Богоявленський) АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що спірна квартира № 2 по проспекту Жовтневому (Богоявленському) буд. 303, в м. Миколаєві була придбана сторонами по справі на сумісні кошти подружжя у розмірі 25 000,00 доларів США, на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 790.

Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу власником квартири є відповідач по справі ОСОБА_4.

Разом з тим в матеріалах справи міститься докази про те, що позивачем, з особистого депозитного рахунку (КБ Приватбанк) 22.08.2013 року, тобто у день купівлі спірної квартири були зняті кошти у розмірі 24 000,00 доларів США , отримані раніше позивачем від продажу квартири у м. Умань.

На теперішній час відповідач залишився проживати в спірній квартирі, проте між сторонами не досягнуто домовленості щодо розподілу сумісно нажитого майна квартири.

Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, виховання дітей, хвороба чи інш.) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 61 СК України вбачається, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про приктику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподілу спільного майна подружжя спільною сумісною власністю подружжя можуть вважатися: квартири, житлові та садові будинки, земельні ділянки та інш.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що домовленості між сторонами не досягнуто.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що шлюбний договір між сторонами не укладався.

Також з ч. 3 статті 368 ЦК України вбачається, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Таким чином, суд вважає доведеною та обґрунтованою позовну вимогу позивача про поділ майна подружжя в рівних частках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК Украни, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 19, 263, 264, 265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя - задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2), зареєстрований 11.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 144 - розірвати.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (Богоявленському) у м. Миколаєві, загальною площею 43,90 кв.м, жила площа 26,60 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_4(04.06.1965року народження, 54050, АДРЕСА_3, РНОКПП- не відомий) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір сплачений нею при подачи позову до суду у розмірі 3 964,00 грн.

Копію рішення направити до Корабельного відділу реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.А. Чернявська