РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12553/18

пр. № 2/759/6116/18

20 вересня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

при секретарі Медвідчук В.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської Ради

про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Київської міської ради та просила суд постановити рішення яким визнати за нею - ОСОБА_1, 1981 р.н., ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування на ? ч. квартири АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що позивач ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача - ОСОБА_4 помер. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з ? частини квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2. Так, квартира АДРЕСА_1 була придбана батьками позивача за спільні кошти, що були їх спільними заощадженнями. Батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 1980р. по 1985р. Однак, після розірвання шлюбу проживали разом, вели спільне господарство. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 22 червня 2009р. відповідач ОСОБА_2 стала власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності згідно Договору купівлі-продажу нерухомості від 28.11.1997р. батьку батька позивача, діду позивача, - ОСОБА_5. З часу придбання вказаної квартири в ній проживав та був зареєстрований батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією паспорту останнього. Згідно Заповіту складеного ОСОБА_5 22.02.2001р., останній заповідав все своє майно сину ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, його син ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у спірній квартирі разом з покійним батьком та був зареєстрований. На даний час позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлого батька ОСОБА_4. 26.10.2015р. позивач, як спадкоємець першої черги, звернулась до приватного нотаріуса КМНО Личини О.В. з заявою про відкриття спадкової справи та прийняття мною спадщини після померлого батька, однак, нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи наведене вона вимушена звернутись до суду з позовом та відповідно до ст.ст. 368, 372, 1261, 1268 ЦК України , ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 19, 30, 258, 265 ЦПК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду відзив на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, відповідно до якого просила в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на ? ч. квартири АДРЕСА_1 відмовити, щодо заявлених позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 не заперечувала.

Представник відповідача Київської міської Ради в судове засідання не з»явився, суду надано відзив на заявлені позовні вимоги в яких просить в задоволенні позову відмовити.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с. 8 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (а.с. 9).

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1980 р. (а.с. 10), в подальшому 26 листопада 1985 р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яка складається з квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 листопада 1997 р. (а.с. 12).

Квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2009 р. належить ОСОБА_2 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2001 р. ОСОБА_5 залишено заповіт посвідчений нотаріусом Одинцовського району Московської області Російської Федерації Думіним Є.О. згідно якого заповідач заповів належне йому на час смерті майно ОСОБА_4 (а.с. 14).

З часу придбання вказаної квартири АДРЕСА_2, в ній проживав та був зареєстрований ОСОБА_4, що підтверджується копією паспорту останнього з якого вбачається реєстрація за даною адресою з 16.12.2997 р. ( а.с. 14).

26.10.2015р. позивач, як спадкоємець першої черги, звернулась до приватного нотаріуса КМНО Личини О.В. з заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини після померлого батька.

Однак, Приватним нотаріусом КМНО Личиною О.В. нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, роз'яснено право спадкоємця звернутися до суду з позовом ро визнання права власності щодо спадкового майна.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до правил статей 316,328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до довідки начальника ЖЕД -506 від 23.10.2015 р. вбачається, що ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав в кв.АДРЕСА_2 з 16.12.1997 р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2

Однак, знаючи про те, що його батько ОСОБА_5 який був власником кв.АДРЕСА_2 залишив на його ім'я заповіт у встановленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини не звернувся, хоча фактично спадкове майно прийняв, жив в вказаній квартирі, опікувався нею, сплачуючи всі необхідні платежі.

Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На сьогоднішній день позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд вважає доведеними заявлені вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_2.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на ? ч. квартири АДРЕСА_1 слід зазначити наступне.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 372 ЦК України та ч.1 ст. 70 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 2009 р. належить ОСОБА_2, та жодних доказів того, що вказана квартира придбана за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суду не надано.

Враховуючи наведене, суд вважає що в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1258, 1268, 1269, 1270, 1299 ЦК України, керуючись ст. ст. 3 12, 13, 48, 76-82, 89, 229, 259, 263-265, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київської міської Ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1, 1981 р.н., ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на квартиру АДРЕСА_2.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя І.В.П'ятничук