ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/941/18 Справа № 202/7414/17 Суддя у 1-й інстанції - Волошин Є.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Лебедін О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (надалі - Управління) звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 16 червня 2015 року на підставі Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, Управлінням відповідачці було призначено допомогу ВПО з 01 липня 2015 року по 18 грудня 2015 року у загальній сумі 4933,30 грн.

За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією у Дніпропетровській області ревізії використання коштів, виділених з державного бюджету на надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО ОСОБА_1 мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме - у банківській установі «ПриватБанк» з 18 червня 2015 року по 24 липня 2015 року, що згідно п.6 Порядку є підставою для відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги. При цьому, ОСОБА_1 про вказаний депозитний рахунок Управління не повідомила, внаслідок чого отримала неналежну їй допомогу. На вимогу про повернення грошових коштів, ОСОБА_1 добровільно повернула 924,88 грн.

На підставі зазначених обставин Управління просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь надмірно виплачені кошти адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4008, 42 грн.

Рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надмірно виплачені кошти адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 4 008, 42 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач незаконно отримала кошти по щомісячній адресній допомозі за період з 18 червня 2015 року по 24 липня 2015 року у розмірі 4 008, 42 грн., оскільки під час отримання виплат мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм про-цесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки вказаний вид допомоги відповідачці був призначений правомірно, на підставі достовірних станом на 16 червня 2015 року документів. Депозит на ім*я відповідачки було відкрито 18 червня 2015 року, тобто на момент звернення із заявою про нарахування адресної допомоги його не було.

Крім того, апелянт зазначає про те, що наслідком неповідомлення нею про наявність депозиту є припинення виплат, а не їх повернення.

Також ОСОБА_1 зауважила, що згідно розпорядження №940 від 11.08.2017 року Управлінням в рахунок погашення заборгованості з її наступних виплат було утримано 1067,44 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що вважає рішення суду законним, обгрунтованим та просить залишити його без змін.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено , що згідно довідки № від 08.12.2014 року, ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.13)

16 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що ані у неї, ані у будь-кого з членів сім'ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п.6 Порядку є підставою для відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги.

На підставі вищезазначеної заяви розпорядженням від 19 червня 2015 року ОСОБА_1 на період з 01 липня 2015 року по 18 грудня 2015 року була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Загальний розмір допомоги за вищевказаний період склав 4933,30 грн., що підтверджується довідкою управління від 10 листопада 2016 року.

Відповідно до акту ревізії Управління Державної фінансової інспекції у Дніпропетровської області № 04.2-20/14 від 27 вересня 2016 року, шляхом опрацювання даних бази Міністерства фінансів України було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО ОСОБА_1 мала на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а саме у банківській установі «Приватбанк» з 18 червня 2015 року по 24 липня 2015 року.

Своїм листом від 27 вересня 2016 року Управління повідомило відповідачку про необхідність повернення надмірно виплачених коштів, однак остання добровільно повернула лише частину коштів у розмірі 924,88 грн.

Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління щодо пред*явлення вимог до неї про повернення перерахованої суми адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 липня 2015 року по 15 грудня 2015 року у сумі 4933,30 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Управління посилалося на те, що у результаті неповідомлення відповідачем про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, відповідачка отримала надмірно нараховані кошти за період з 01 липня 2015 року по 14 грудня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги Управління, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року№ 505, (далі - Порядок).

У абзаці першому пункту 2 Порядку передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються.У заяві, серед іншого, зазначаються відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 6 Порядку, в редакції, що діяла на час призначення відповідачці допомоги, було встановлено, що грошова допомога не призначається у разі, якщо будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання (п.10 Порядку).

Уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку (п.11 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувала відповідачка у суді першої та засіданні колегії суддів апеляційної інстанції, про зміну обставин, які впливають на призна-чення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин, а саме - відкриття у банку депозитного рахунку з коштами у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, вона не повідомила. При тому, що вказаний рахунок відповідачкою було відкрито 18.06.2015 року, тобто через 2 дня після звернення до Управління із заявою про отримання адресної допомоги. Пояснення ОСОБА_1 щодо того, що грошові кошти у сумі 1800 доларів США, розміщені нею на депозитному рахунку у банку, належали її сестрі, свого підтвердження належними доказами не знайшли, що визнала сама відповідачка у засіданні колегії суддів. Тобто, на момент винесення Управлінням розпорядження від 19 червня 2015 року про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у ОСОБА_1 з 18 червня 2015 року вже був відкритий у банку депозитний рахунок із сумою коштів, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Неповідомлення відповідачкою про відкриття нею вказаного депозитного рахунку у триденний термін з 18 червня 2015 року свідчать про недобросовісність її дій.

У зв*язку з чим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову Управління про стягнення з ОСОБА_1 заявленої суми отриманої адресної допомоги є правильним та грунтується на нормах закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що адресна допомога була призначена їй правомірно, на підставі достовірних станом на 16 червня 2015 року документів, були перевірені колегією суддів та не спростовують правильності висновку суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідачки при подачі нею заяви про нарахування адресної допомоги, оскільки доказів того, що грошові кошти у сумі 1800 доларів США належать сестрі ОСОБА_1 остання не надала.

З наведених підстав колегією суддів спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що депозит на ім*я відповідачки було відкрито 18 червня 2015 року, тобто на момент звернення із заявою про нарахування адресної допомоги його не було.

Посилання апелянта на те, що наслідком неповідомлення нею про наявність депозиту є припинення виплат, а не їх повернення, колегія суддів не бере до уваги, так як п.11 Порядку (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. У даному випадку було встановлено неправомірність дій відповідачки при призначенні їй адресної допомоги.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що згідно розпорядження №940 від 11.08.2017 року Управлінням в рахунок погашення заборгованості з її наступних виплат було утримано 1067,44 грн. підтвердила представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та не заперечувала у засіданні колегії суддів з посиланням на те, що після вступу у законну силу рішення суду першої інстанції відповідачці буде зроблено відповідний перерахунок. Крім того, колегія суддів зауважує, що дане питання стосується порядку виконання рішення суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, відповідає завданню цивільного судочинства, ухвалено на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко