Справа № 494/739/18
Провадження № 2/494/350/18
13.08.2018 року м. Березівка Одеської області
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу №494/739/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, -
01.06.2018 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.
Ухвалою суду від 05.06.2018 року відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
У своїй заяві позивач зазначила, що 10 листопада 2015 року вони уклали шлюб з вдповыдачем. Даний шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 10 листопада 2015 ролку, про що зроблено відповідний актовий запис №126. Після укладення шлюбу вона взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_2. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Оскільки шлюбні відносини між ними не склалися, то вона була змушена подати до суду заяву про розірвання шлюбу. 29.ю11 2017 року заочним рішення Березівського районного суду Одеської області було вирішено, що шлюб зареєстрований 10.11.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,що мають неповнолітню дитину розірвати. Неповнолітні діти проживають разом з нею. З серпня 2016 року та до цього часу відповідач жодним чином не допомагав мені утримувати спільну дитину, не цікавиться станом здоровя, розвитком та вихованням.
У судовому засіданні 27.06.2018 року позивач підтримала позовну заяву, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судові засідання 27.06.2018, 12.07.2018 року 13.08.2018 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, так на його адресу надсилались судові повістки про виклик до суду, про що свідчать реєстри рекомендованих відправлень (а.с. 19,20,31).
Відповідно до статті 128 Цивільно-процесуального кодексу України від зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України), то в даному випадку відповідач повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, «Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, що підтверджується заочним рішення Березхівського районного суду про розірвання шлюбу від 29.11.2018
Судом встановлено, що ОСОБА_1 О В. та ОСОБА_2 мають неповнолітніх дітей: Сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №459746(а.с.6) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №532983 (а.с.8).
Згідно довідки №150 від 22.05.2018 року виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають разом з матірю ОСОБА_1 (а.с.9).
Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Згідно статті8 Закону України "Про охорону дитинства" Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів».
З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 Сімейного кодексу України, суд доходить висновку щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1250 грн, щомісячно з урахуванням індексації, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дати подачі позову до суду, тобто з 01.06.2018 року та до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
В силу ч. 6 статті 141 ЦПК України, «якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України…»
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на доведеність позовних вимог, позов підлягає задоволенню повністю.
Керуючись статтями 12, 13, 133, 141, 229, 265, 273 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН: НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1250 грн., а також на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1250 грн., щомісячно з урахуванням індексації, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стягнення розпочати від дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повний текст заочного рішення витоговлений та підписаний 16.08.2018 року.
Суддя І.А. Римар