Справа № 307/1541/18
Провадження № 2/307/1008/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Цонинець Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа Тячівський районний відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, де третя особа Тячівський районний відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В позовній заяві зазначив, вони з дружиною ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.11.1969 року. У 1971 році ними був побудований житловий будинок №5 по вулиці Щорса у с. Грушово і з того часу вони з дружиною володіють, користуються дворогосподарством, яке розташоване за вказаною адресою та постійно проживають у їхньому будинку. Це стверджується будинковою книгою для прописки громадян, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, відміткою у їхніх паспортах про те, що вони прописані (зареєстровані) за вказаною адресою, довідкою виконкому Грушівської сільської ради за №231 від 05.05.2018 року про те, що дворогосподарство, яке розташоване за адресою: с. Грушово, вул. Щорса,5, згідно даних по господарської книги, зареєстроване за ним, ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_3. Від шлюбу з дружиною в них народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з 20.04.1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 і у звязку з чим її прізвище змінилося з ОСОБА_4 на Борка. Після шлюбу донька з зятем постійно проживали з ними в їхньому з дружиною будинку, а тому зять ОСОБА_5 у 1991 році був прописаний (зареєстрований) за місцем проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. На той час номер будинку був змінений з №5 на №4, а на теперішній час будинок знову зареєстрований під №5. Викладені вище обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу, укладений між донькою та ОСОБА_5, даними паспорта громадянина України ОСОБА_5, його ідентифікаційним номером. Від шлюбу з ОСОБА_5 донька народила двох дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, які постійно проживали з ними, за адресою: с. Грушово, вул. Щорса, 5 та і на теперішній час проживають у будинку з ним та його дружиною. Це стверджується довідкою виконкому Грушівської сільської ради за №930 від 08.05.2018 року про склад сімї. Молодший внук ОСОБА_5 є інвалідом дитинства 3-ої групи, що стверджується медичною довідкою МСЕК серії АВ №0358350 від 22.07.2014 року, а тому вони з дружиною ведуть за ним постійний догляд, так як донька, його мати померла, а батько ОСОБА_5 покинув дітей. Так, донька ОСОБА_7 померла 16.09.2013 року у віці 42 рок, про що свідчить свідоцтво про смерть. Після смерті доньки зять ОСОБА_5 деякий час проживав з ними та дітьми, а потім став співмешкати з іншою жінкою, і вже на протязі 3-х років, а саме з травня 2015 року перейшов проживати по місцю проживання своєї співмешканки за адресою с. Грушово, вул.. Вайди, 28. Зі своїми синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 він майже не спілкується, не цікавиться їхнім життям, не надає сину ОСОБА_9, як інваліду, ніякої моральної та матеріальної підтримки, а тому між ним та дітьми вже давно стали неприязні відносини. Виходячи з викладених вище обставин, відповідач ОСОБА_5 вже втратив право на користування житловим приміщенням у їхньому з дружиною житловому будинку за адресою: с. Грушово, вул.. Щорса, 5, та не проживає у цьому будинку більше 3-ох років. Це стверджується довідкою виконкому сільської ради №953 від 11.05.2018 року. Будь-якої домовленості між ними з дружиною та відповідачем про збереження ним житлової площі за період відсутності його по місцю паспортної реєстрації не існує ні у письмовому, ні в усному вигляді. Паспортна реєстрація відповідача у їхньому будинку перешкоджає йому у здійсненні його прав та інтересів щодо дворогосподарства, не дає можливості у повній мірі використовувати їхнє право щодо володіння, користування будинком, обслуговування його та розпорядження ним, він належним чином не може отримувати субсидію, так як розмір субсидії залежить від кількості осіб, які зареєстровані та сукупності їх доходів. Крім того, між відповідачем та його повнолітніми синами, а його онуками, вже декілька років склалися неприязні відносини, непорозуміння і вони теж не бажають щоб за відповідачем по їх місцю проживання зберігалось будь-яке житлове приміщення. Вони з дружиною неодноразово пропонували відповідачу та наполягали на тому щоб він у добровільному порядку знявся з реєстраційного обліку з місця їхнього з дружиною та онуками місця проживання, наголошували, що він вже втратив право на користування житловим приміщенням у їхньому будинку. Незважаючи на все це, відповідач категорично відмовляється від зняття з реєстраційного обліку, у звязку з чим він вимушений звернутись з цією позовною заявою до суду за захистом своїх та членів його сімї, прав та інтересів.

Просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №5 по вул. Щорса в с. Грушово, Тячівського району, Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник Тячівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають, є володільцем будинку №5 по вулиці Щорса в с. Грушово, Закарпатської області.

Довідкою виконкому Грушівської сільської ради №931 від 08.05.2018 року стверджується, що дворогосподарство, яке розташоване в с. Грушово, вул.. Щорса, 5, Тячівського району, Закарпатської області, згідно даних погосподарської книги, зареєстроване за ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Довідкою №930 від 08.05.2018 року, виданою виконкомом Грушівської сільської ради стверджується, що до складу сімї ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_9 входять: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 дружина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 онук, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 онук.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ФМ №020194 від 27.09.2006 року ОСОБА_4, яка була донькою позивача ОСОБА_1, 20.04.1991 року уклала шлюб з ОСОБА_2.

Свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №160894 від 16.09.2013 року стверджується, що ОСОБА_7 померла 16.09.2013 року.

Довідкою серії АВ №0358350 Тячівської районної МСЕК стверджується, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи.

Згідно довідки виконкому Грушівської сільської ради №953 від 11.05.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, з травня 2015 року.

Відповідно до довідки виконкому Грушівської сільської ради №1649 від 06.09.2018 року адресу житлового будинку ОСОБА_1 змінено у звязку з переписом по господарських книг з с. Грушово, вул. Щорса, 5 на с. Грушово, вул. Щорса, 4.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Так, у відповідності до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності і власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379 , 382 ЦК України).

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Передбачаючи право власника жилого будинку ( квартири) на відчуження цих обєктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника чи членів його сімї до нового власника в частині збереження права користування житлом.

Згідно ст.405 ЦК члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що до членів сім'ї власника будинку належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем та ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила встановлені статтею 162 ЖК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_5 більше року не проживає в належному позивачу ОСОБА_1 будинку №4 (колишній №5) по вулиці Щорса в с. Грушово, Закарпатської області.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем доведено факт порушення з боку відповідача ОСОБА_5 його права користування та розпоряджання своїм майном, а саме будинком №4 (колишній №5) по вулиці Щорса в с. Грушово, Закарпатської області, оскільки відповідач значиться зареєстрованим в його будинку, а тому позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_13, України, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №4 (колишній №5) по вулиці Щорса, в с. Грушево, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України,, ст. 41 Конституції України, ст.ст.16, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_13, України, таким, що втратив право на користування житлом в будинку №4 (колишній №5) по вулиці Щорса, в с. Грушево, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 704 гривні 80 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_15, України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 900 гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 5 жовтня 2018 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко