ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 635/1107/18-ц

провадження № 22ц/818/225/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року в складі судді Ільїної Г.І.

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, в якому просила розірвати шлюб, укладений 11 березня 1989 року між нею та відповідачем, зареєстрований у Московському відділі РАЦС м. Харкова, запис №458; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частину нежитлових будівель (кафе, СТО, готелю, магазину, комплексу придорожнього сервісу, торгівельних павільйонів), розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, що складається з таких об'єктів: основна частина літ. «А-1» площею 123,70 кв. м., мансарда літ. «МС» площею 160,00 кв. м., прибудова літ. «А1-1» площею 52,10 кв. м., прибудова літ. «А2-2» площею 161,20 кв. м., прибудова літ «А3-2» площею 536,00 кв. м., сені літ. «а», тераса літ. «а1», сходин. кліт. літ. «а2», навіс літ. «а3», сені літ. «а4», навіс літ. «а5», ганок літ. «а6», ганок літ. «а7», ганок літ. «а8», огляд. ями літ. «а9» та літ. «а10», басейни літ. «а11» та літ. «а12», огляд. ями літ. «Я» та літ. «Я1», альтанки літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З» та літ. «И», зливні ями літ. «К» та «К1», декоративний басейн літ. «Л», торгівельні павільйони літ. «Н-1», літ. «О-1», літ. «П-1» та літ. «Р-1», огорожі №1, №2, №5, №6, №7, №8, №9 та №10, замощення літ. «І»; ? частину земельної ділянки площею 0,01217 га у АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для обслуговування кафе, СТО, магазину та готелю; вирішити питання щодо судових витрат.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що нею зафіксовано ряд спроб зі сторони відповідача, спрямованих на відчуження майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а саме ним розміщувалися оголошення про продаж спірного об'єкту нерухомості.

Вказала, що існує загроза примусового відчуження майна в порядку виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року у справі №635/9007/13-ц, тоді як щодо неї, як відповідача, провадження на підставі ухвали Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року закрито у зв'язку з відмовою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від частини позовних вимог.

Зазначила, що існує реальна загроза відчуження спірного майна, відтак невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду у справі, адже спірне майно може бути реалізоване третім особам або проведено його примусову реалізацію в цілому, а не лише належної відповідачу частини у спільній сумісній власності.

Вказала, що пропозиції про зустрічне забезпечення у неї відсутні.

Просила вжити заходів забезпечення позову до вирішення спору про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя по суті шляхом встановлення заборони відчуження нежитлових будівель (кафе, СТО, готелю, магазину, комплексу придорожнього сервісу, торгівельних павільйонів), розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, що складається з таких об'єктів: основна частина літ. «А-1» площею 123,70 кв. м., мансарда літ. «МС» площею 160,00 кв. м., прибудова літ. «А1-1» площею 52,10 кв. м., прибудова літ. «А2-2» площею 161,20 кв. м., прибудова літ «А3-2» площею 536,00 кв. м., сені літ. «а», тераса літ. «а1», сходин. кліт. літ. «а2», навіс літ. «а3», сені літ. «а4», навіс літ. «а5», ганок літ. «а6», ганок літ. «а7», ганок літ. «а8», огляд. ями літ. «а9» та літ. «а10», басейни літ. «а11» та літ. «а12», огляд. ями літ. «Я» та літ. «Я1», альтанки літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З» та літ. «И», зливні ями літ. «К» та «К1», декоративний басейн літ. «Л», торгівельні павільйони літ. «Н-1», літ. «О-1», літ. «П-1» та літ. «Р-1», огорожі № 1, №2, №5, №6, №7, №8, №9 та №10, замощення літ. «І», що в цілому належить на праві власності ОСОБА_2 згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2010 року у справі №2-6652/2010; ? частину земельної ділянки площею 0,01217 га у АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для обслуговування кафе, СТО, магазину та готелю, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 22 березня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2006 року належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року, у якій ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 березня 2018 року виправлено описку, заяву ОСОБА_1 - задоволено, забезпечено позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нежитлових будівель (кафе, СТО, готелю, магазину, комплексу придорожнього сервісу, торгівельних павільйонів), розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, що складається із таких об'єктів: основна частина літ. «А-1» площею 123,70 кв. м., мансарда літ. «МС» площею 160,00 кв. м., прибудова літ. «А1-1» площею 52,10 кв. м., прибудова літ «А2-2» площею 161,20 кв. м., прибудова літ. «А3-2» площею 536,00 кв. м., сені літ. «а», тераса літ. «а1», сходин. кліт. літ. «а2», навіс літ. «а3», сені літ. «а4», навіс літ. «а5», ганок літ. «а6», ганок літ. «а7», ганок літ. «а8», огляд. ями. літ. «а9» та літ. «а10», басейни літ. «а11» та літ. «а12», огляд. ями літ. «Я» та літ. «Я1», альтанки літ. «Б», літ. «В», літ. «Г», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З» та літ. «И», зливні ями літ. «К» та «К1», декоративний басейн літ. «Л», торгівельні павільйони літ. «Н-1», літ. «О-1», літ. «П-1» та літ. «Р-1», огорожі № 1, № 2, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9 та № 10, замощення літ. «І», що в цілому належить на праві власності ОСОБА_2 згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2010 року у справі № 2-6652/2010р.; забезпечено позов шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження ? частини земельної ділянки площею 0,1217 га, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для обслуговування кафе, СТО, магазину та готелю, яка згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 22 березня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2006 року, належить ОСОБА_2

Не погоджуючись з ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що спірне майно обтяжено іпотекою, що унеможливлює продаж майна відповідачем; що можливість відчуження майна підтверджується лише фотографією рекламного щиту щодо продажу майна у смт. Високий; що заява про забезпечення позову подана з метою уникнення виконання кредитних зобов'язань перед банком та виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Від клопотання про закриття апеляційного провадження у справі ОСОБА_1 відмовилася та просила його не розглядати.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

08 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 635/1107/18-ц(22ц/818/225/18) за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року в складі судді Ільїної Г.І. за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Кісь П.В., Яцина В.Б.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» необхідно задовольнити частково, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частину нежитлових будівель (кафе, СТО, готелю, магазину, комплексу придорожнього сервісу, торгівельних павільйонів), розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1, та ? частину земельної ділянки площею 0,01217 га у АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для обслуговування кафе, СТО, магазину та готелю.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 20 березня 2006 року, посвідченого Приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Єнютіною В.Є. за реєстровим № 492, ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку площею 0,01217 га у АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для обслуговування кафе, СТО, магазину та готелю.

На вказану земельну ділянку ОСОБА_2 отримав державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2010 року за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно зведений комплекс придорожнього сервісу, СТО, кафе, які є предметом позову у даній справі.

Між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено генеральну угоду №434 від 17 травня 2006 року та кредитний договір №010-2/07/1-665-07 від 01 червня 2007 року, за яким ним отримано кредит у розмірі 279 900,00 доларів США строком до 02 червня 2017 року зі сплатою 12% річних, та кредитний договір № 010-2/07-01-0427-08 від 14 травня 2008 року, за яким ним отримано кредит у розмірі 140 000,00 доларів США строком до 14 травня 2018 року зі сплатою 14,5% річних.

У забезпечення виконання вказаних договорів між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір №014/02/3-1044/1-06 від 17 травня 2006 року та додаткові договори про внесення змін до нього, предметом яких є земельна ділянка та нежитлові будівлі, що є предметом позову у справі.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за генеральною угодою №434 від 17 травня 2006 року та укладених в її рамках кредитних договорів №010-2/07/1-665-07 та № 010-2/07-01-0427-08 в загальній сумі 380 896,96 доларів США.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_8 - начальника Управління проблемних кредитів Дніпропетровської обласної дирекції Департаменту проблемних кредитів Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», прийнято її відмову від позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року визнано нечинним в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, апеляційне провадження закрито.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_9 від 28 березня 2018 року ВП №56070641 відкрито виконавче провадження про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за генеральною угодою №434 від 17 травня 2006 року та укладених її в рамках кредитних договорів №010-2/07/1-665-07 та № 010-2/07-01-0427-08 в загальній сумі 380 896,96 доларів США.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «АБ «Радабанк» укладено договір, за яким Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» передав у власність Публічному акціонерному товариству «АБ «Радабанк» права вимоги за кредитними договорами №010-2/07/1-665-07 від 01 червня 2007 року та № 010-2/07-01-0427-08 від 14 травня 2008 року зі змінами та доповненнями та додатковими угодами до них, про що 21 серпня 2018 року надіслано повідомлення боржникам ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційну скаргу визнали та просили її задовольнити. Проте, від заяви в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не відмовилася.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Положення Закону України «Про іпотеку» про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визнання права власності на нього, оскільки право власності подружжя у рівних частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, спірне майно є предметом іпотеки. Проте, доказів того, що існує реальна загроза відчуження спірного майна, відтак невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду у справі, адже спірне майно може бути реалізоване третім особам або проведено його примусову реалізацію в цілому, а не лише належної відповідачу частини у спільній сумісній власності, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_2 не надали. Навпаки, визнання ними апеляційної скарги банку свідчить про те, що у ОСОБА_1 відпала необхідність у забезпеченні позову.

Аналізуючи наведене та норми права, судова колегія вважає, що підстав для забезпечення позову немає, тому ухвала суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_1 Не впливає на результат розгляду заяви і укладання між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «АБ «Радабанк» договору відступлення прав вимоги, який здійснено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2018 року.