АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1282/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Храпка В. Д.

за участю секретаря Матюха В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСББ «Вікторія» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Мельник І.О., у справі за позовом ОСББ «Вікторія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, повний текст рішення виготовлений 01 червня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСББ «Вікторія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, обґрунтовуючи позов тим, що згідно з протоколом зборів членів ОСББ «Вікторія» №1 від 22 березня 2012 року затверджено квартплату на 2012 рік у сумі 2 гривні 39 копійок за кв.м. Даним протоколом вартість квартплати була пролонгована до 01 січня 2017 року включно.

Відповідно до протоколу зборів членів співвласників №1 від 17 січня 2017 року затверджено розмір квартплати з 01 січня 2017 року в розмірі для 1 поверху 1 кв.м.- 3 гривні 50 копійок, для 2-9 поверхів 1 кв.м. - 3 гривні 76 копійок.

Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки про склад сім'ї в даній квартирі зареєстровані і проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Положенням Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено право ОСББ на встановлення порядку сплати, переліку і розміру внесків і платежів співвласників, та обов'язок співвласників своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно з розрахунком заборгованості по квартирі за період з 01 червня 2014 року по 01 травня 2017 року відповідачу нарахована плата за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 6496 гривень 95 копійок, субсидія 220 гривень 14 копійок.

За своїми зобов'язаннями, згідно розрахунку по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, відповідачі, станом на 01 червня 2017 року заборгували ОСББ кошти в розмірі 6651 гривень 49 копійок, які вони в добровільному порядку не бажають погашати. Сума заборгованості складається із суми боргу, яка виникла у відповідачів до 01 вересня 2015 року та яка за судовим наказом виданого Соснівським районним судом м. Черкаси була стягнута. Однак, за заявою боржника судовий наказ був скасований та повідомлено стягувача про стягнення заборгованості в позовному порядку, оскільки відповідач оспорювала суми боргу.

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за утримання будинку та при будинкової території в розмірі 6651 гривна 49 копійок, інфляційні втрати в сумі 1400 гривень 84 копійки, 3% річних в сумі 289 гривень 78 копійок.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСББ «Вікторія» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 06 липня 2014 року по 05 липня 2017 року (включно) в сумі 3775 гривень 91 копійка , 3% річних в сумі 132 гривні 28 копійок, інфляційні 520 гривень 24 копійки , а всього 4428 гривень 43 копійки

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «Вікторія» понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 3470 гривень 91 копійку та судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок. Зокрема зазначала, що судом невірно вказано про те, що відповідачі визнають позов в частині сплати боргу в сумі 3775 гривень 75 копійок, тоді як в дійсності вони визнали позовні вимоги щодо сплати боргу в сумі 3470 гривень 75 копійок. Вважає, що до даних правовідносин не може бути застосована стаття 625 ЦК України.

В свою чергу, ОСББ «Вікторія» також подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що підстави для відмови в задоволенні частини позовних вимог, у зв'язку з пропуском строку позовної давності відсутні, оскільки позивач своїми діями перервав цей строк, звернувшись до суду в 2015 році із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача та отримавши судовий наказ про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ОСББ «Вікторія» підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржуване судове рішення не повністю відповідає цим вимогам та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позову.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечується за рахунок позивача, тобто сторони перебувають у фактичних договірних відносинах, при цьому отримуючи житлово-комунальні послуги, відповідачі не здійснюють їх оплату. Оскільки право позивача було порушено, тому суд захистив його шляхом часткового задоволення позову в межах позовних вимог та трирічного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що ОСББ «Вікторія» є балансоутримувачем житлового будинку по АДРЕСА_1 та відповідно до Статуту забезпечує надання його мешканцям послуг по утриманню та обслуговуванню будинку.

Відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної власності належить квартира АДРЕСА_1 в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07 квітня 2004 року. ОСОБА_3 на праві приватної власності також належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом. (а.с. 133-137).

Вказані приміщення є єдиним комплексом так як виникли внаслідок перетворення приміщення гуртожитку.

Відповідно до довідки про склад сім'ї № 169 від 06 липня 2017 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 - власник, ОСОБА_4 - син ( а.с.8).

Згідно протоколу зборів членів об'єднання №1 від 22 березня 2012 року затверджено квартплату на 2012 в сумі 2 гривні 39 копійок за кв.м (а.с. 7). Відповідно до протоколу зборів членів співвласників №1 від 17 січня 2017 року затверджено розмір квартплати в розмірі для 1 поверху 1 кв.м.- 3 гривні 50 копійок, для 2-9 поверхів 1 кв.м. - 3 гривні 76 копійок (а.с.6).

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Між сторонами існує спір в частині розміру боргу, відповідач визнає його в сумі 3470.91 гривень, застосуванні статті 625 ЦК України та чи пропустив позивач строк позовної давності.

Вирішуючи спір в цій частині суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач в їх обґрунтування зазначив, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, позивач належним чином надає такі послуги, які не оплачуються відповідачами, тому право позивача є порушеним та підлягає судовому захисту.

Відповідно до частини першої статті 1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Як убачається з преамбули, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг (стаття 3).

Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є цей Кодекс. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Якщо суб'єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов'язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що в процесі прийняття спеціального закону - Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зміни до ЦК України Верховною Радою України не розглядалися та не приймалися, стосовно спірних правовідносин норми спеціального закону не можуть конкурувати з нормами основного акта цивільного законодавства.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об'єднання співвласників, зобов'язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об'єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів.

Як вбачається з розрахунку доданого до даної позовної заяви (а.с.9) та розрахунку боргу який додавався позивачем до заяви про видачу наказу (а.с.72) , борг виник в період з червня 2012 року по червень 2017 року.

При вирішенні питання щодо стягнення заборгованості за відсутності укладеного між сторонами договору, враховано правову позицію, висловлену Верховним Судом України, зокрема у справі №6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року про те, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції помилково застосував строк позовної давності до частини позовних вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою, третьою статті 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Такий правовий висновок був зроблений Верховним Судом України у справі 6-931цс15.

З наданих суду першої інстанції доказів, а саме з розрахунку який додавався до заяви про видачу судового наказу, вбачається, що в березні 2013 року, відповідачем була здійснена оплата вартості наданих послуг, з перевищенням розміру місячної плати, чим вчинено дії які свідчать про визнання боргу, а 21 вересня 2015 року позивачем була подана до суду заява про видачу судового наказу, за наслідком якої 28 вересня 2015 року суддею Соснівського районного суду м. Черкаси був виданий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Вікторія» заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2012 року по 31 серпня 2015 року (а.с. 30), чим перервано строк позовної давності.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2015 року вказаний судовий наказ був скасований.

З даним позовом позивач звернувся до суду 06 липня 2017 року, тому суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування позовної давності до платежів заявлених в судовому наказі, оскільки відповідачі заборгували ОСББ кошти в тому числі, які були судовим наказом від 28 вересня 2015 року стягнуті, однак не отримані позивачем по причині скасування судового наказу.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він є правильним, був предметом дослідження суду і підстав для визнання його помилковим у суду немає. Сума заборгованості складає 6 651 гривена 49 копійок, інфляційні втрати 1 400 гривень 84 копійки та три проценти річних в сумі 289 гривень 78 копійок, а всього 8 342 гривни 11 копійок, які й підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Позивачем сплачено судовий збір в загальній сумі 1600+2400=4000 гривень.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, тому половина сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2000 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_4, а інша половина в сумі 2000 гривень підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381 - 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСББ «Вікторія» - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2018 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСББ «Вікторія» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 6 651 гривна 49 копійок, 3 % річних в сумі 289 гривень 78 копійок, інфляційні втрати в сумі 1 400 гривень 84 копійки, а всього 8 342 гривни 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСББ «Вікторія» частину сплаченого судового збору в сумі 2000 гривень.

Частину сплаченого ОСББ «Вікторія» судового збору в сумі 2000 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 04 жовтня 2018 року.

Судді