Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2428/18
Провадження №: 2-з/332/8/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Безлер Л.В., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Запорізької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2, Запорізької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Ухвалою від 11 вересня 2018 р. відкрито загальне позовне провадження у справі.

16 жовтня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на ? частину житлового будинку №54 по вул.Каспійській в м.Запоріжжі, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви зазначив, що на розгляді у Заводському районному суді м.Запоріжжя перебуває вказана позовна заява. Враховуючи той факт, що на теперішній існує спір про встановлення порядку користування земельною ділянкою, з метою уникнення відчуження частини житлового будинку, просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на ? частину житлового будинку №54 по вул.Каспійській в м.Запоріжжі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у їх відсутність.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд дійшов таких висновків.

За частиною першою статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушено у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 94 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Предметом спору у зазначеній цивільній справі є встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення в особисте користування частини земельної ділянки, що відповідає ? часток у праві власності позивача. При цьому, позивач не заявляє вимог про визнання за ним права власності на майно на яке просить накласти арешт.

Отже, накладення арешту на це майно не буде співмірним із заявленими позивачем вимогами до відповідача.

При цьому, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Так, мотиви позивача, якими обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову, зводяться до того, що в нього є підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання майбутнього рішення суду у цій справі. Однак, конкретних підстав позивач не зазначив, крім того, не повідомив, з яких міркувань він виходив припускаючи вказане.

Оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту повністю виключить можливість власниці володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, заявлена мета забезпечення позову є явно непропорційною вказаним позовним вимогам. При цьому не наведено доказів того, що відповідач має намір вчиняти дії, що можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149154, 157, 260, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Запорізької міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.В. Безлер