Справа № 500/4097/18
Провадження № 2/500/2545/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.
при секретарі Топтигіній О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона є власницею будинку №60 по вул. Свободи (Правди) в м. Ізмаїлі Одеської області, на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом на будинок. У вказаній у квартирі зареєстровані вона та відповідачі, які не являються членами її родини, вони не проживають разом майже 3 роки. Місце перебування відповідачів позивачці не відоме, тільки відомо, що ОСОБА_2 переїхала жити до м.Одеси. З огляду на зазначене, позивачка просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Свободи,60 в м. Ізмаїлі Одеської області.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 26.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1271, ОСОБА_1 є власницею будинку №60 по вул.Свободи в м. Ізмаїлі Одеської області (а.с.8).
Дане також підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №138239432 від 19.09.2018 року (а.с.51).
Згідно будинкової книги на будинок №60 по вул.Свободи в м. Ізмаїлі Одеської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані у вказаному будинку (а.с.10-12). Зазначене підтверджується також довідками Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 26.06.2018 року (а.с.23 - 25).
Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 відповідачі не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2015 рок. ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_8, вони розлученні з 2017 року.
Дане також підтверджується заочним рішенням Ізмаїлььского міськрайонного суду Одеської області від 11.05.2017 року (справа №500/928/17), яким шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.17).
Згідно розпорядження Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м.Ізмаїлі Одеської області» вулицю Правди перейменовано на вулицю Свободи.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин, оскільки відповідачі за місцем реєстрації за адресою: вул. Свободи,60 в м. Ізмаїлі Одеської області не проживають більше року, вони втратили право користування житлом відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідачі не мешкають в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності їх у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу майна у відповідачів відсутні.
Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку в будинку №60 по вул.Свободи в м. Ізмаїлі Одеської області, який належить позивачці, відповідачі створюють перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком №60 по вул.Свободи в м. Ізмаїлі Одеської області, оскільки позовні вимоги обґрунтовані.
За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії КМ №220848, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 10 березня 2004 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії КМ №738618, виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 23 вересня 2011 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт громадянина України серії КМ №946209, виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 17 березня 2015 року, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул.Свободи (колишня назва Правди),60, м.Ізмаїл Одеської області.
Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: вул.Свободи (колишня назва Правди),60, м.Ізмаїл Одеської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт громадянина України серії КМ №220848, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 10 березня 2004 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії КМ №738618, виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 23 вересня 2011 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт громадянина України серії КМ №946209, виданий Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 17 березня 2015 року на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянина України серії КК №519161, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 26 липня 2000 року, індивідуальний ідентифікаційний номер «НОМЕР_1», судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн. в рівних частинах з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_9