СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12891/17

пр. № 2/759/2026/18

10 вересня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судово засідання Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2017 і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у вказаному шлюбі у них є двоє дітей, однак позивач не може одна забезпечити їх належний рівень життя, оскільки вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому отриманої допомоги на дитину у розмірі 860 грн 00 коп., не вистачає на ні утримання дітей, ні для власного забезпечення, а позивач як працездатна особа, може сплачувати аліменти, оскільки він на даний час працює та має постійний дохід.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 136).

Відповідач будучи належним чином повідомлений про слухання справи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що не може з'явитися і судове засідання через різким погіршенням стану здоров'я в результаті чого був госпіталізований 06.08.2018 Інституту Нейрохірургії ім. акад. А.І. Ромоданова (а.с. 138).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.09.2009, актовий запис №981 (а.с. 4).

У вказаному шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6).

Згідно витягів з наказу ПАТ «УкрСиббанк» від 27.08.2012 №339-ВК та від 25.03.2016 №112-ВК ОСОБА_2 перебуває у відпустці для доглядом за дитиною до досягнення трирічного віку згідно останнього терміном до 06.02.2018 включно (а.с. 15).

Згідно довідки від 17.05.2016 №03-3/204 ОСОБА_2 з 01.09.2010 і по теперішній час обіймає посаду начальника відідлкння №959 АТ «УкрСиббанк» (а.с. 17).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України).

За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

У даному випадку позивач та відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень житла, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи,які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України визначає, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Відповідно до довідки виданої ПУАТ «Фідобанк» від 22.01.2018 відповідача було попереджено про скорочення чисельності працівників на підставі наказу №18 (а.с. 33).

ОСОБА_3 згідно посвідчення НОМЕР_3 має другу групу інвалідності (а.с. 34).

Згідно виписки з історії хвороби №183873 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідки АМНУ інституту нейрохірургії ім. акад. А.І. Ромоданова ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 має діагноз внутрішньо мозкова пухлина правової задньолобно-тім'яно-скроневої ділянки. Гіпостезія лівої верхньої кінцівки. Меланома внутрішньої поверхні правового стегна. Стан після операції (2015 р.) видалення меланоми внутрішньої поверхні правого стегна з наступнию іммунотерапією. Артеріальна гіпертензія ІІ ст., ст. 2, ризик 3. Дисметаболічна міокадіодистрофія. Синусова тахікардія СН 0-І (а.с. 139-142).

Враховуючи ту обставину, що у відповідача є проблеми із здоров'ям, ІІ-група інвалідності у задоволені вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання слід відмовити.

Крім цього, судом роз'яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст.192 СК України.

Враховуючи ту обставину, що позивач не надала належних доказів про скрутний матеріальний стан у якому вона перебуває, а також беручи до уваги стан здоров'я відповідача по справі у задоволені вимог позивача щодо стягнення аліментів на її утримання слід відмовити.

Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 640 грн 00 коп.

Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст. 180, 182, 183, 184 СК України, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 200, 229, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України-

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Ямпіль, Білогірського району, Хмельницької обл., РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Києва, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від усіх видів (доходів) заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Ямпіль, Білогірського району, Хмельницької обл., РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) у дохід держави судовий збір по справі у розмірі 640 грн 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У решті позовних вимог відмовити.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул'яновська

Повний текст судового рішення складено 10.09.2018.