Справа № 2-4942/10
Провадження № 4-с/522/87/18
УХВАЛА

22 жовтня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ПАТ «Дельта Банк» на дії державного виконавця, зацікавлені особи: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

До суду 26.01.2018 року надійшла скарга ПАТ «Дельта Банк» на дії державного виконавця, зацікавлені особи: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», ОСОБА_1, згідно якої просили:

1.Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області в частині використання: звіт про оцінку майна від 01.12.2017, а саме: нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1, виконаного ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада»;

2. Заборонити Другому Приморському відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області використовувати: звіт про оцінку майна від 01.12.2017, а саме: нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1 виконаного ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада»;

3. Визнати недійсним звіт про оцінку майна від 01.12.2017, а саме: нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1 виконаного ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада»;

В обґрунтування скарги зазначили, що у провадженні Другого Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеської області знаходиться виконавче провадження №54407656 по примусовому виконанню виконавчого листа №2- 4942/10 виданого 23.03.2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 4 533 117,32 грн.. Державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна, яке належить ОСОБА_1, а саме: нежиле приміщень - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50. Вказане майно перебуває в іпотеці АТ «Дельта Банк». З метою визначення вартості, державним виконавцем було призначено проведення оцінки нерухомого майна ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», в особі спеціаліста ОСОБА_2 (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ№255, видане 19.12.2015 року Фондом державного майна України).

Посилались на те, що у порушення ч.5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не повідомляв про результати визначення вартості чи оцінки майна ПАТ «Дельта Банк». Натомість, 12.01.2018 року на адресу ПАТ «Дельта Банк» надійшов лист ДП СЕТАМ» №12682/18-18-17 від 28.12.2017, в якому їх було повідомлення про проведення електронних торгів щодо реалізації іпотечного майна, а саме: нежилого приміщення горища, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, за ціною 785 471,00 гри. 29.01.2018 року. 16.01.2018 року представника ПАТ «Дельта Банк» було ознайомлено зі Звітом про оцінку майна від 01.12.2017 року, виготовлене в ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада». Згідно висновку ринкова вартість зазначеного вище майна складає - 785 471,00 гривень.

Посилились на те, що порядок здійснення оцінки майна боржника визначений у ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця, який самостійно визначає вартість майна боржника, а у випадках, передбачених законом залучає для проведення оцінки суб'єкта оціночної цільності. Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Згідно статті 582 ЦК України оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом, із заставодержателем відповідно до звичайних цін.

Заявник вважає, що ПАТ «Дельта Банк» вважає, що проведена оцінка не відповідає головному принципу закладеному у ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» - «продаж майна відбувається за ринковою вартістю». Також стягувачу не надано жодної інформації, що субєктом оцінювання проводився огляд (обстеження) обєкту оцінки, що, на думку заявника, могло вплинути на визначення ринкової вартості майна. За вказаних обставин, оцінку нерухомості вважають недійсною за підстав не проведення огляду майна. ПАТ «Дельта Банк» вважає, що реалізація зазначеного майна Боржника за ціною, яка вказана у висновку експерта, унеможливить виконання вимоги про стягнення заборгованості за виконавчим листом, що також порушить законні права Стягувана та завдасть йому значної матеріальної шкоди.

Посилались на те, що при визначенні вартості вищевказаного обєкту використовувався порівняльний підхід до оцінки, тобто оцінка мала бути проведена на підставі дослідження ринку нерухомості, однак аналізуючи оголошення про продаж аналогічних обєктів, вважають, що оцінювач здійснював оцінювання обєкта нерухомості на надуманих підставах, тобто без аналізу/порівняння ринкових цін на даний вид майна. Таким чином, на думку заявника, оцінка Обєкта нерухомості не може використовуватися для передачі майна на електронні торги та є явно заниженою, а отже подальша реалізація обєкту оцінки на торгах на підставі цього звіту завдасть матеріальної шкоди та збитків АТ «Дельта Банк» та боржнику, оскільки борг по кредиту не буде погашений у більшому розмірі.

Ухвалою суду від 29.01.2018 року скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 08.02.2018 року за клопотанням представника банку було витребувано з Другого Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області матеріали виконавчого провадження №54407656 по примусовому виконанню виконавчого листа №2- 4942/10 виданого 23.03.2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 4 533 117,32 грн..

Ухвалою суду від 09.02.2018 року було відмовлено у задоволенні заяви банку про вжиття заходів забезпечення скарги.

Розгляд справи, призначений на 07.02.2018 року, на 01.03.2018 року, відкладався у звязку з неявкою сторін.

12.03.2018 року представником банку було долучено до скарги звіт про оцінку нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1, виконаного 23.02.2018 року на замовлення банку ТДВ «Некос». Згідно вказаного звіту ринкова вартість обєкта нерухомості складає 972 000 грн.. (а.с.56-95).

Розгляд справи, призначений на 29.03.2018 року, був відкладений на 17.04.2018 року у звязку з перебуванням судді у відпустці.

17.04.2018 року судове засідання було відкладено у звязку з нявкою учасників процесу.

25 квітня 2018 року на адресу субєкта оскарження повторно було направлено ухвалу суду від 08.02.2018 року про витребування доказів.

27.04.2018 року на адресу суду надійшли належним завірені копії виконавчого провадження №54407656 (а.с.112-208).

02.05.2018 року судове засідання було відкладено у звязку з нявкою учасників процесу.

Розгляд справи, призначений на 14.06.2018 року, був відкладений на 12.07.2018 року у звязку з перебуванням судді у відпустці.

12.07.2018 року судове засідання було відкладено у звязку з нявкою учасників процесу.

У судове засіданні 06.09.2018 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи був відкладений на 18.10.2018 року.

Учасники процесу у судове засідання 18.10.2018 року не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. На електрону пошту суду від ПАТ «Дельта Банк» надійшла заява, згідно якої просили справу розглядати за його відсутності. Інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили.

У звязку з цим та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 22.10.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, матеріали витребуваного судом виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

З копій матеріалів виконавчого провадження ВП №54407656, судом встановлено, що 23 березня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №2-4942/10 відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 4 533 117, 32 грн..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2017 року по справі №2-4292/10 було здійснено заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк» та було поновлено пропущений строк для предявлення виконавчого листа до виконання (а.с.118-120).

31 липня 2017 року державним виконавцем Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження №54407656 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-4942/10 виданого 23.03.2017 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 4 533 117,32 грн. (а.с.123-124).

31.07.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с.128-129).

21.08.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника нежилого приміщення - горища, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 50, заг. пл.. 156,1 кв.м. (а.с.173-175).

07.11.2017 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_5 було винесено постанову про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні та постановлено призначити оцінювача ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада» в особі спеціаліста ОСОБА_6 з метою надання письмового висновку з питання визначення вартості нежилого приміщення горище, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 50, заг. пл.. 156,1 кв.м., згідно фактичного стану для визначення мінімальної початкової ринкової ціни майна за умов примусового продажу в межах виконання Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.170).

Ухвалою суду від 13.02.2018 року відмовлено у задоволенні подання Другого Приморського відділу ДВМ м. Одеса ГТУЮ в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовлено.

01 грудня 2017 року ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада» на замовлення державного виконавця складено звіт про незалежну оцінку майна нежилого приміщення: горища, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 50, заг. пл.. 156,1 кв.м., згідно якого ринкова вартість обєкту оцінки склала 785 471 грн..

11 грудня 2017 року державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області направлено до ДП «Сетам» ОФ заяву на реалізацію арештованого майна.

29.01.2018 року, 15.03.2018 року та 26.04.2018 року електронні торги не відбулись.

Суд вбачає, що заявник не погоджується з вказаним звітом про оцінку майна, здійснену ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада» та вважає, що його використання державним виконавцем буде неправомірним з тих підстав, що банк як стягувача не було ознайомлено із вказаним звітом, оцінка за ним є заниженою, а отже подальша реалізація обєкту оцінки на торгах на підставі цього звіту, на думку заявника, завдасть матеріальної шкоди та збитків АТ «Дельта Банк» та боржнику, оскільки борг по кредиту не буде погашений у більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статей 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції на час винесення оскаржуваної постанови), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

У відповідності до ст.. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обовязковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та обєктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ст..18 Закону, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Аналогічні вимоги викладені у п. 20 розділу VIII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, надані Другим Приморським відділом ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області на виконання вимог ухвали суду від 08.02.2018 року, суд вбачає, що 21.08.2017 року при описі та арешті вказаного нерухомого майна горища був присутній представник банку ОСОБА_7 та останньому були розяснені положення закону щодо можливості у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідності письмово повідомити по це виконавця (а.с.175).

Між тим, доказів щодо подання сторонами виконавчого провадження на виконання вказаних вимог Закону державному виконавцю повідомлень з приводу досягнення ними згоди щодо вартості арештованого майна матеріали справи не містять.

Зазначені обставини також спростовують твердження представника банку стягувача з приводу того, що держаний виконавець не надав їм вимоги визначити вартість нерухомого майна за взаємною згодою з боржником.

Таким чином, суд вбачає, що державний виконавець за відповідною постановою від 07.11.2017 року правомірно залучив субєкта оціночної діяльності для проведення оцінки субєкта оціночної діяльності.

Проте, з матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що копія звіту про незалежну оцінку майна від 01.12.2017 року направлялась банку як стягувачу не на юридичну адресу банку (м. Київ, бульвар Дружби Народів, буд. 38), а на ту ж саму адресу, що і адреса проживання боржника (АДРЕСА_1) (а.с.202).

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягувач дійсно не був сповіщений про результати оцінки майна належним чином, а отже і був позбавлений права оскаржити його у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Положенням ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено підстави для рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Таким чином, суд вбачає, що державним виконавцем порушено вимоги законодавства про виконавче провадження: не сповіщено (не направлено) стягувача про результаті оцінки нерухомого майна, не забезпечено право стягувача на рецензування вказаного звіту.

За викладених обставин суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість скарги у частині визнання неправомірними дій державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області щодо використання: звіту про оцінку майна від 01.12.2017, а саме: нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1, виконаного ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», та вважає за можливе в цій частині вимоги задовольнити.

У відповідності до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, виходячи з положень процесуального законодавства суд не наділений повноваженнями встановлювати заборони іншому органу державної владу, у даному випадку відповідному відділу ДВС, здійснювати їм ті чи інші дії.

Також суд враховує, що оцінка майна боржника є одним з етапів у процедурі виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК України.

Визнання вартості, оцінка майна боржника (стаття 58 Закону України "Про виконавче провадження") є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець чи залучений ним суб'єкт оціночної діяльності) здійснювала відповідні дії, так само як і від того, ким здійснювалося рецензування звіту про оцінку майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом № 2658-III.

Згідно із частиною четвертою статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III).

Відповідно до статті 33 Закону № 2658-III спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Відповідна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 13 березня 2018 року по справі № 914/881/17.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги банку в частині визнання недійсним звіту про оцінку майна від 01.12.2017, а саме: нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1 виконаного ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», тому в цій частині скаргу залишає без задоволення.

Крім того, відповідний звіт від 01.12.2017 року підписаний оцінювачем ОСОБА_6, яка безпосередньо здійснила оцінку відповідного нерухомого майна, кваліфікація та сертифікація якого не спростовані в судовому засіданні, що відповідає вимогами законодавства.

Також, у пункті 1 відповідної постанови виконавчої служби говориться, що виконання звіту покладається на одного суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання - ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада». А в пункті 3 цієї постанови виконавчої служби, міститься повідомлення про відповідальність оцінювачів у разі дачі неправдивого висновку.

Отже, доводи заявника з приводу того, що оцінювач здійснював оцінювання обєкта нерухомості на надуманих підставах, тобто без аналізу/порівняння ринкових цін на даний вид майна, не знайшли свого належного підтвердження за розглядом справи.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин та виходячи з положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення скарги ПАТ «Дельта Банк».

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 43, 48, 76, 81, 89, 223, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-451 ЦПК України; ст. 1, 28, 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ПАТ «Дельта Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Дружби НародіВ, 38) на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області в частині використання: звіт про оцінку майна від 01.12.2017, а саме: нежилого приміщення - горище, загальною площею 156,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 50, що належить ОСОБА_1, виконаного ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада»;

В іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали складено 22.10.2018 року

Суддя Домусчі Л.В.