Справа № 521/5518/18 Провадження № 2/521/2754/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання втратившим право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання втратившим право користування житловим приміщенням, та просив суд визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 14-а по вул. Пішеніна (колишня Радянська) в м. Одесі.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що являється власником вищезазначеного будинку, в якій зареєстрований відповідач по справі, який являється братом його дружини, та є членом його сімї, однак з 1998 року і до цього часу в даній квартирі не проживає без поважних причин, що підтверджується письмовими заявами свідків про не проживання відповідача. За даних обставин він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг у звязку з реєстрацією відповідача в квартирі, та вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.
Позивач в судове засідання не зявився, однак надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся за адресою згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.
Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1986р. ОСОБА_1 являється власником ? частини будинку № 14-а по вул. Пішеніна (колишня Радянська) в м. Одесі. (а.с. 10-11)
Згідно з довідки (виписки із будинкової книги про склад сімї та реєстрації) від 29.03.2018 року в будинку № 14-а по вул. Пішеніна (колишня Радянська) в м. Одесі зареєстровані ОСОБА_1, його дружина - ОСОБА_3, їхній син ОСОБА_4, та брат дружини ОСОБА_2 (а.с.12)
Відповідно до заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підтверджується, що ОСОБА_2 в будинку № 14-а по вул. Пішеніна (колишня Радянська) в м. Одесі не проживає та його місцезнаходження невідоме. (а.с. 15,16,17)
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 1 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про те, що припинення права власності громадянина на житловий будинок (квартиру) припиняє право користування жилим приміщенням в будинку (квартирі) і членами його сімї.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.
Як розяснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 14-а по вул. Пішеніна (колишня Радянська) в м. Одесі.
При цьому, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації, яким в даному випадку є Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради.
На підставі ст. ст. 317, 386, 391 ЦК України ст. ст. 150, 156 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КЕ132576, виданий 17.01.1996р. Малиновським РВ УМВС України в Одеській обл.) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, інші відомості невідомі) про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання втратившим право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 14-а по вул. Пішеніна (колишня Радянська) в м. Одесі.
Встановити порядок виконання рішення суду, яке після набрання ним законної сили, є підставою для зняття ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), з реєстраційного обліку за адресою: м. Одеса, вул. Пішеніна (колишня Радянська), 14-а.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН