Ухвала

12 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 345/1142/17

провадження № 61-45094ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації й відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації й відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 17 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Калуського міськрайонного суду з позовом про визнання недійним заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь доньки позивача ОСОБА_5, в якому зазначила, що «фактично відбулось викрадення чоловіка з місця його проживання». Позивач вказала, що ОСОБА_2 продовжує стверджувати, що ОСОБА_1 і члени її родини викрали її чоловіка, дядька позивача, тобто розповсюджує недостовірну негативну інформацію щодо неї і її родини, чим порушує її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Також просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, завдану їй протиправними діями шляхом розповсюдження неправдивої інформації, яка ганьбить її честь, гідність, ділову репутацію в розмірі 7 000,00 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2018 року рішення Калуського міськрайонного суду від 05 червня 2018 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернулася 27 вересня 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки доказам у справі. Зокрема, не звернули увагу на факт поширення негативної, неправдивої інформації ОСОБА_2 іншим особам, свідчення яких суди не врахували. Крім того, висновки суду апеляційної інстанцій про те, що інформація, яку ОСОБА_1 просить скасувати, стосується предмету позову

ОСОБА_2 у справі про визнання заповіту недійсним не відповідають фактичним обставинам справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення, ухвалене у справі про спростування інформації, викладеній у заяві до органу внутрішніх справ та у позовній заяві, адресованій суду шляхом зобов'язання відповідача спростувати інформацію шляхом направлення відповідних листів до органів внутрішніх справ та суду, стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 7 000 грн.

Отже, справа № 345/1142/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 345/1142/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюється і на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення прийняті у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації й відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат