Справа № 161/2672/18 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/802/143/18 Категорія: 34 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування майнової шкоди за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1, поданою від його імені представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року Сільськогосподарське приватне підприємство «Несвіч» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 42111 грн. майнової шкоди, завданої неправомірними діями відповідача при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.06.2017 року, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського приватного підприємства «Несвіч» 42111 грн. майнової шкоди та 1762 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені відповідача ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на її безпідставність, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2017 року ОСОБА_1 о 16 год. 50 хв., керуючи по вул.Володимирській у м.Луцьку автомобілем марки «Toyota Avensis» державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із належним на праві власності Сільськогосподарському приватному підприємству «Несвіч» автомобілем марки «Volvo XC90» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 10.11.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП - у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.8-10).

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і вартість виконання робіт, необхідних для його відновлення згідно акту виконаних робіт та рахунку-фактури № ПП-021021 від 26.12.2017 року становить 42111 грн., які позивачем повністю сплачені виконавцю згідно платіжного доручення № 517 від 03.01.2018 року (а.с.23, 24, 25).

Виходячи з наведеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Покликання відповідача на те, що суд не врахував позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755-18006-15ц провадження №14-176цс18 щодо покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності та що суд безпідставно стягнув кошти саме з нього, а не з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», у якого ним була застрахована цивільно-правова відповідальність на момент ДТП - відхиляються апеляційним судом із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором (п.5 ч.1 ст.989 ЦК України).

Відповідно до п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Жодних доказів про те, що відповідач виконав свій обов'язок щодо своєчасного повідомлення страховика про страховий випадок, який мав місце 12.06.2017 року - сторона відповідача не подала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення коштів у даному випадку зі страхової компанії.

Також сторона відповідача не спростувала жодними належними та допустимими доказами розмір заявленої позивачем до відшкодування майнової щкоди.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1, подану від його імені представником ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: