Справа №601/733/17
Провадження № 2/601/26/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

при секретарі: Бончик А.П.,

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення у житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна, 31, Кременецького району, Тернопільської області, без надання іншого житлового приміщення та відшкодування відповідачем судових витрат по справі. Крім того, ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, згідно якого просить суд зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в користуванні житлом, а саме житловим будинком № 31 по вул. Шкільна в с. Дунаїв, Кременецького району, Тернопільської області, та забезпечити йому вільний доступ до зазначеного житлового будинку, передати йому ключі від вхідних дверей даного будинку. Вселити ОСОБА_2 в житловий будинок № 31 по вул. Шкільна в с. Дунаїв, Кременецького району Тернопільської області.

В судовому засіданні позивач відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що їй на праві особистої приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна, 31, Кременецького району, Тернопільської області. В даному житловому будинку зареєстровані та проживають ще четверо осіб: її дочка ОСОБА_3, та троє її дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Рішенням Кременецького районного суду від 26 листопада 2015 року шлюб між нею та ОСОБА_7 розірвано, оскільки відповідач часто влаштовував в сімї сварки та сімейні конфлікти. Однак після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишився проживати в її будинку та продовжував влаштовувати сімейні сварки та скандали, створюючи при цьому нестерпні умови для проживання. У звязку з чим, участковим інспектором Кременецького ВП з відповідачем неодноразово проводилася профілактична робота. 24 вересня 2016 року ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сімї), однак після того продовжував вчиняти сварки, що негативно впливає на всіх членів сімї, в тому числі на неповнолітніх онуків позивача.

ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2 коштів по утриманню та проведенню ремонту будинку не надає, участі у веденні підсобного господарства не бере, не допомагає при оплаті комунальних послуг, чим завдає їй значних матеріальних збитків. Проживання з відповідачем є нестерпним, оскільки ОСОБА_2 порушує право позивача на спокійне життя, завдає їй моральних страждань, негативно впливає на її малолітніх внуків. На прохання переїхати проживати в інше житло відповідач відмовлявся, у звязку з чим, вона перестала впускати його в дім.

Також позивач додатково пояснила, що відповідач на даний час проживає в іншої жінки, тобто має постійне місце проживання, а тому просить суд задоволити її позовні вимоги, а саме виселити ОСОБА_2 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна, 31, Кременецького району, Тернопільської області, без надання іншого житлового приміщення.

Крім того, позивач - відповідач пояснила, що не визнає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, оскільки даний житловий будинок належить їй на праві приватної власності, між ними шлюб розірвано, відповідач своїм проживанням створює для неї, її дочки і її малолітніх внуків нестерпні умови для проживання. Крім того, ОСОБА_2 на даний час має постійне місце проживання, а тому просить в зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та підтримує свої позовні вимоги пояснивши, що 26 березня 2002 року він з дружиною переїхали до с. Дунаїв, Кременецького району, Тернопільської області, та зі згоди власника (баби дружини) ОСОБА_8, вони вселилися на постійне місце проживання у житловий будинок № 31 по вул. Шкільна в с. Дунаїв, Кременецького району, Тернопільської області. 12 грудня 2004 року вони з ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, в якому перебували до 26 листопада 2015 року. Однак він і після розірвання шлюбу постійно продовжував проживати в даному житловому будинку, оскільки це єдине його місце проживання, він вклав багато коштів та праці при здійсненні реконструкції та ремонту даного будинку та має повне право в ньому проживати.

За період проживання в будинку ОСОБА_1 вони спільною працею та коштами з 2002 року по 2009 рік здійснили значні поліпшення даного будинковолодіння: добудували веранду по довжині всього будинку, обмурували будинок цеглою зовні по всьому периметру, провели внутрішні ремонтні роботи, а також збудували новий хлів.

Відповідач-позивач вважає, що він на законних підставах вселився в даний житловий будинок та постійно проживав там до того часу, поки ОСОБА_1 його не вигнала, оскільки 30 червня 2017 року він не зміг увійти до свого помешкання, так як замок на дверях був змінений. Його прохання відчинити двері, ОСОБА_1 проігнорувала, з приводу чого відповідач-позивач звертався в поліцію. Працівники поліції розяснили йому, що вони нічого зробити не можуть, порадили звернутися до суду.

Відповідач позивач ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 безпідставно та незаконно позбавила його доступу до єдиного його житла, та порушила його житлові права, а тому просить суд зобовязати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в користуванні житлом, а саме житловим будинком № 31 по вул. Шкільна в с. Дунаїв, Кременецького району, Тернопільської області, та забезпечити йому вільний доступ до зазначеного житлового будинку, передати йому ключі від вхідних дверей даного будинку. Вселити ОСОБА_2 в житловий будинок № 31 по вул. Шкільна в с. Дунаїв, Кременецького району Тернопільської області.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а щодо зустрічного позову ОСОБА_2, то суд вважає, що його слід задоволити з наступних міркувань.

З договору дарування серії АЕІ № 374082 від 20 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу за реєстровим номером № 4565 слідує, що ОСОБА_8 подарувала ОСОБА_9 ціле будинковолодіння № 31, по вул. Шкільній, що знаходиться в с. Дунаїв, Кременецького району, Тернопільської області.

З реєстраційного посвідчення Кременецького БТІ від 17 липня 2002 року вбачається, що будинковолодіння, яке розташоване в с. Дунаїв по вул. Шкільна № 31, Кременецького району, Тернопільської області, зареєстровано за ОСОБА_9 на праві особистої власності, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу за реєстровим номером № 4565.

З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2015 року вбачається, що 26 листопада 2015 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який зареєстрований 12 грудня 2004 року в Дунаївській сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 19.

З довідки про склад сімї від 05 травня 2017 року № 602 слідує, що до складу сімї ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Дунаїв, вул. Шкільна 31, Кременецького району Тернопільської області входять: дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, внука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, внук ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6.

Ухвалою суду від 16 серпня 2017 року були обєднані в одне провадження матеріали цивільної справи за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом вселення у житловий будинок.

З акту проведення обстеження № 64 від 07 вересня 2017 року, складеного комісією в складі: голови сільської ради ОСОБА_11, депутата сільської ради ОСОБА_12, та ДОП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_13, за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що було проведено обстеження господарства по вул. Шкільна, буд. 31, с. Дунаїв, Кременецького району Тернопільської області на предмет того, чи є вільний доступ в житловий будинок членів сімї. В ході проведення обстеження встановлено, що у вхідних дверях врізний замок не поміняний. Вільного доступу у житлове приміщення ОСОБА_2 не має, оскільки будь-які речі належні останньому зі слів ОСОБА_1 відсутні.

З постанови Кременецького районного суду Тернопільської області від 26 червня 2017 року слідує, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись щодо нього усним зауваженням, за те, що ОСОБА_2 11.05.2017 року приблизно о 20 год. 00 хв., за місцем свого проживання, а саме - в с.Дунаїв, Кременецького району Тернопільської області, вчинив психологічне насильство в сімї, відносно своєї прийомної дочки ОСОБА_10, під час чого висловлювався в її адресу нецензурним та образливими словами, внаслідок чого могла б бути заподіяна шкода психологічному здоровю потерпілої.

З виписки із медичної карти № 10287 від 19 серпня 2017 року слідує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, житель ІНФОРМАЦІЯ_8 поступив у педіатричне відділення ТОДКЛ 17.08.2017 року зі скаргами на швидку втомлюваність, задишку, загальну слабкість при фізичних навантаженнях. Клінічний діагноз: вроджена вада серця: комбінована аортальна вада серця з перевагою стенозу в поєднані з невеликою коарктацією аорти. Двостулковий аортальний клапан. Невелика мітральна та тристулкова недостатність. ХНК І ст. Аденоїди ІІ-ІІІ ст. Гіпертрофія піднебінних мигдаликів ІІ ст. Затримка соматичного розвитку. Проведено лікування: режим палатний.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 116 Житлового Кодексу України передбачено, що якщо наймач, члени його сім" ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують житлове приміщення або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, за змістом вищевказаної статті, виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення є крайнім заходом і може застосовуватися судом лише за наявності одночасно кількох умов, зокрема, систематичного порушення правил співжиття, і як наслідок цього - неможливість для інших спільного проживання з таким громадянином; вживання до нього заходів запобігання і громадського впливу та їх безрезультатність.

Разом з тим, пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року розяснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Судом встановлено, що відповідач порушує правила співжиття за що притягувався до адміністративної відповідальності. Зважаючи на те, що виселення є крайнім заходом впливу до порушника, суд вважає, що оскільки відносно відповідача-позивача ОСОБА_2 ще не застосовувалися заходи судового попередження, слід попередити відповідача-позивача ОСОБА_2 про недопустимість продовження протиправної поведінки, яка пов'язана із порушенням правил співжиття у житловому будинку позивача, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області, та відмовити у задоволенні позову про виселення ОСОБА_2 із вказаного житлового будинку.

Водночас суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 про недопущення ним порушень правил співжиття.

Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири)належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх

права користування займаним приміщенням.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 мешкав і зареєстрований в спірному будинку разом з ОСОБА_1 та її дочкою і онуками, та є членом сімї ОСОБА_1, що підтверджено матеріалами справи.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком ОСОБА_1, який вселився до будинку разом з нею, будучи з нею в зареєстрованому шлюбі, іншого житла не має.

Отже, оскільки ОСОБА_2 не проживає в спірному житловому будинку з поважних причин, а саме: не має можливості проживати в спірному житловому будинку, тому що не має ключів від вхідних дверей, ОСОБА_1 не надає доступу до житла, то суд прийшов до висновку, що права ОСОБА_2 на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області - є порушеними.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення у житловий будинок слід задовольнити: вселити ОСОБА_2 у житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області, зобовязавши ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні житлом ОСОБА_2, забезпечити вільний доступ до даного житлового будинку та передати йому ключі від вхідних дверей даного будинку.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.9, 116, 156 Житлового Кодексу України, ст.405 ЦК України, 12, 76-80, 265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про недопустимість продовження протиправної поведінки, яка пов'язана із порушенням правил співжиття у житловому будинку, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення у житловий будинок - задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 у житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області.

Зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні житлом ОСОБА_2, а саме - житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області, забезпечити вільний доступ ОСОБА_2 до житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Дунаїв, вул. Шкільна,31, Кременецького району, Тернопільської області, передати йому ключі від вхідних дверей даного будинку.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач- відповідач: ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_9.

Відповідач - позивач: ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_10, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2018 року.

Головуючий: