Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/853/18

Провадження № 2/440/1042/2018

16 жовтня 2018 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1М.

при секретарі Гута О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з означеною заявою, покликаючись на те, що з 2005 року проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку ОСОБА_4, допомагав по господарству та доглядав, дотримав до смерті, оскільки остання була одинока. 24.04.2006 року ОСОБА_4. померла, не зробивши розпорядження щодо належного їй майна, хоча згідно довідки виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради, будинок належав ОСОБА_4, яка факт приналежності її на праві власності вказаного нерухомого майна в установленому порядку не зареєструвала. Після її смерті залишився проживати у вказаному будинку, підтримує будинок у належному стані, сплачує комунальні платежі. На даний час згідно запису в погосподарській книзі ОСОБА_3 сільської ради, будинок рахується за позивачем. У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п»яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Оскільки на даний час, набув право власності на вказане майно, в порядку набувальної давності, так як з 2006 року відкрито, безперервно володіє майном, а саме будинком в с. Новий Милятин вул. Лесі Українки,4, іншим шляхом захистити своє право не може, просить суд визнати за ним таке право.

Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, позов визнають, заперечень щодо такого, не мають. Відзив щодо заперечень проти позову, згідно вимог ст. 178 ЦПК України, не подав.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свідоцтвом серії І-СГ № 051884, виданим 20.04.2006 року Виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Буського району Львівської області, підтверджується факт смерті ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 15.

Згідно довідки ОСОБА_3 сільської ради № 1247 від 22.09.2017 року, житловий будинок в с. Новий Милятин по вул. Лесі Українки, 4, Буського району Львівської області належав ОСОБА_4, яка проживала і була зареєстрована в цьому будинку до дня смерті 24.04.2006 року.

Як встановлено судом, позивач з 2005 року проживав разом з ОСОБА_4 у її будинку, доглядав її, допомагав по господарству, був зареєстрований в будинку. Останнє підтверджується записами будинкової книги та довідкою ОСОБА_3 сільської ради № 1246 від 22.09.2017 року.

Спадкодавець заповіту не залишила. Спадкоємці до даного майна згідно закону, також відсутні.

Згідно довідки № 1295 від 03.10.2017 року, виданої ОСОБА_3 сільською радою позивач разом з дружиною ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 зареєстровані та проживають у спірному будинку.

Житловий будинок № 4 по вул. Лесі Українки в с. Новий Милятин Буського району Львівської області, згідно технічного паспорту виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», станом на 30.05.2017 р., відповідає технічним нормам забудови та придатний для проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України(далі - ЗК), зокрема статтею 119.

П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Крім цього, згідно п. 13 цієї ж Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Як вбачається із матеріалів справи позивач добросовісно заволодів житловим будинком, володіє таким майном з часу смерті ОСОБА_4 відкрито та безперервно протягом більш як 12 років, а саме проживає та зареєстрований у будинку разом з сім»єю, сплачує комунальні послуги.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок № 4 по вул. Лесі Українки в с. Новий Милятин Буського району Львівської області, після смерті ОСОБА_4, яка померла 24.04.2006 року, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Буський районний суд Львівської області.

Суддя: Б. М. Журибіда